Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22-ц/812/918/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2020 року м. Миколаїв Справа № 469/445/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, о 10 год. 21 хв., повний текст якого складений 25 лютого 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заяви про відмову від права на спадщину недійсною,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсною його заяву про відмову від прийняття спадщини, подану у 2015 році державному нотаріусу Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи позовної заяви обґрунтовано тим, що на час відкриття спадщини він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 1996 році ним було отримано земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1200 гектарів по АДРЕСА_1 , яку в подальшому, за договором дарування ним було передано дружині ОСОБА_4 . На зазначеній земельній ділянці розпочато будівництво житлового будинку, де він планував проживати.

Після смерті дружини, донька померлої ОСОБА_1 , умовила його відмовитись від його частки у спадщині на її користь, запевнивши, що при його відмові від спадщини буде простіше оформити документи, та пообіцявши, що він матиме можливість вільно користуватись цим майном. Він довіряв відповідачу, оскільки виховав її з дитинства та вона його підтримувала після смерті дружини, проявляла щиру турботу та стала єдиною близькою для нього людиною, з якою він міг розділити своє горе.

Вважає, що відповідач ввела його в оману щодо істотної обставини відмови від спадщини, а саме право користування земельною ділянкою та проживання в будинку по завершенню будівництва.

Наразі він тимчасово проживає у дальніх родичів, які погодилися надати йому притулок, проте вони не дозволять йому проживати з ними постійно.

Крім того, вважає, що відповідач скористалась важкими обставинами, що виникли після смерті дружини, зокрема його емоційним станом, заспокоюючи, та запевняючи, що вона дасть йому спокійно дожити свій вік в збудованому будинку.

Посилаючись на ч. 5 ст. 1274 ЦК України, згідно з якою відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст. 230 та 233 цього Кодексу просив визнати його відмову від права на спадщину недійсною.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року справу направлено за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_3 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ненадання судом оцінки його твердженням, викладеним у позовній заяві, щодо існування істотної помилки щодо природи правочину при його укладенні, та невідповідності правочину його внутрішній волі, просив скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

28 квітня 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 . Миколаївським апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження та справа призначена до розгляду.

На визначену судом дату судового засідання 19 червня 2019 року ОСОБА_3 до суду не з`явився, проте надіслав до апеляційного суду заяву про відмову від апеляційної скарги.

Відповідач та її представник вважали можливим прийняти відмову від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Ураховуючи викладене, з урахуванням думки учасників процесу, колегія суддів вважає можливим прийняти відмову позивача від апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 364 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_3 від апеляційної скарги на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2020 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заяви про відмову від права на спадщину недійсною та закрити апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст ухвали складено 19 червня 2020 року.