Провадження № 2/679/115/2020
Справа № 679/14/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
представника позивача Волкова С.В.,
представника відповідача Сукач Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання недійсним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку,-
ВСТАНОВИВ:
В січні 2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що з 15.01.2001 року перебував на квартирному обліку як військовослужбовець у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира частини №168 від 29.08.2011 року був звільнений з військової служби відповідно до п.6 «б» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
За період проходження військової служби у військовій частині № НОМЕР_1 житлом не забезпечувався. Згідно з рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 , яке оформлено протоколом №7 від 21.06.2019, позивача, складом родини один чоловік знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині № НОМЕР_1 та виключено зі списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень (у списку військовослужбовців, які користуються правом позачергового отримання житлового приміщення за № 1), на підставі пп. 5 п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року №470», п. 5 ст. 40 Житлового Кодексу Української РСР, та пп.3.15 п.3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 року №278.
Вказане рішення відповідач мотивує тим, що на момент постановлення позивача на квартирний облік останній мав житло у вигляді окремої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 тому не був особою, яка потребує житла, однак вказані обставини не повідомив відповідачеві при поданні документів для постановлення на квартирний облік, тобто з позиції, відповідача позивач наддав недостовірні відомості.
Однак, з вказаним рішення позивач не погоджується, посилаючись на те, що рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку є не обґрунтованим, оскільки на момент подання позивачем рапорту про постановлення його на квартирний облік він був зареєстрований при військовій частині № НОМЕР_1 , а квартира АДРЕСА_1 на той момент належала на праві приватної власності колишній дружині позивача та їх дітям, а позивач взагалі втратив право на приватизацію вказаного житла згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» адже знявся із реєстрації за вказаною адресою оскільки в зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин не міг проживати в одній кімнаті із ОСОБА_2 . Крім того вказує, що в документах які подавав до відповідача для постановлення його на квартирний облік він зазначав, що до реєстрації свого місця проживання при військовій частині № НОМЕР_1 він займав житлову площу 24,56 кв.м. по АДРЕСА_2 , яку звільнив в зв`язку із розлученням.
Тому, дану обставину неможливо тлумачити як таку, що згідно із вищенаведеними нормами закону дає підставу для зняття особи з обліку потребуючих поліпшення житлових умов.
За таких обставин вважає, що у відповідача відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині № НОМЕР_1 та виключення зі спису осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень.
Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати недійсним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 , оформлене протоколом №7 від 21.06.2019 року, про зняття його, підполковника запасу ОСОБА_1 , з квартирного обліку та зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку при військовій частині № НОМЕР_1 та включити до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (у списку за №1).
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.01.2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.
31.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Пояснив, що позивач в період з 09.05.1985 року по 29.08.2011 року перебував на військовій службі. У 1999 році подав рапорт про постановлення на квартирний облік, однак 21.06.2019 року його було знято з квартирного обліку, за подання недостовірної інформації відповідачу. Однак, представник вважає, що квартира, яку позивач отримав у м.Славута є недостатньо для проживання сім`єю, оскільки на сім`ю позивача необхідно 94 кв.м. Крім того, позивач вказував про наявність квартири у м.Славута у довідці за 2003 рік.
Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечив з мотивів зазначених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що позивач на квартирному обліку у військовій частині №3043 з січня 2001 року (протокол № 1 від 15.01.2001) у списку осіб, які перебувають на загальній черзі на отримання житлових приміщень за № 2, у списку осіб які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень за № 1. Звільнений з військової служби відповідно до п.6 «б» ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказ командира частини № 168 від 29.08.2011 (за станом здоров`я). Учасник бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ).
Крім того, зазначив, що інформація яка була надана позивачем щодо проходження військової служби відповідає дійсності. Однак, відомості про те, що позивач отримав квартиру в м.Славута позивач не повідомляв. Під час перевірки облікових даних квартирної справи стало відомо, що ОСОБА_1 надав недостовірну інформація щодо отримання ним житлових приміщень під час проходження військової служби, а саме, не повідомив про отримання ним, на постійній основі двохкімнатної квартири АДРЕСА_3 , на підставі ордера №187 від 08.08.1994 року, за час проходження служби у Славутському гарнізоні. Зазначені обставини стали підставою зняття позивача з квартирного обліку та відмови під час вирішення питання щодо виплати грошової компенсації.
На підставі наведеного представник відповідача ОСОБА_4 просить в позові відмовити в повному обсязі.
Судом встановлено, що позивач підполковник запасу ОСОБА_1 під час проходження служби в період з 14.12.1995 року по 04.02.1997 року у військовій частині НОМЕР_3 м.Славута Хмельницької області, отримав квартиру АДРЕСА_1 та не здав її, тобто скористався своїм правом на забезпечення жилим приміщенням.
З копії технічного паспорту на квартиру, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_2 .
Як вбачається, із свідоцтва на право власності на житло від 01.02.1999 року квартира АДРЕСА_1 знаходиться на праві спільної сумісної власності у ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і записана у реєстрову книгу за №3939 від 22.06.1999 року.
Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 був зареєстрований у вищезазначеній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 17.03.1995 по 11.12.1998 роки. Протягом зазначеного періоду позивач не приватизував квартиру, а тому втратив право на приватизацію. Однак дана обставина не свідчить про те, що він не був забезпечений житлом.
З березня 1997 року позивач проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 в м.Нетішин Хмельницької області, однак житлом не забезпечувався. В травні 1999 року позивач зареєстрував своє місце проживання у військовій частині № НОМЕР_1 , де проходив службу.
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 13.12.2000 року позивач розірвав шлюб з дружиною, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 13.12.2000 року зроблено актовий запис №148.
07.12.2000 року позивач звернувся до відповідача з рапортом про постановлення його на квартирний облік.
Як вбачається з протоколу №1 засідання ЖПК військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2001 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на квартирний облік на загальну чергу за №57 на родину складом 1 чоловік.
05.06.2001 року ОСОБА_1 звернувся до голови ЖКП військової частини № НОМЕР_1 з проханням про зарахування його на облік першочергового отримання житла, так як він є учасником бойових дій.
Відповідно до копії витягу з протоколу №1 засідання ЖПК військової частини №3043 від 30.01.2002 року ОСОБА_1 , складом родини один чоловік зараховано до списку осіб, які користуються правом на першочергове отримання житла за №3.
Як вбачається з довідки-заяви ОСОБА_1 від 06.05.2003 року, яка полягала в проханні отримання житла, останній зазначив, що в минулому до 1999 року проживав у АДРЕСА_2 . Разом з тим, останній не зазначив, що вказану квартиру отримав на постійній основі, на підставі ордера №187 від 08.08.1994 року, за час проходження служби у Славутському гарнізоні.
Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини №3043 МВС України № 168 від 29.08.2011року ОСОБА_1 звільнений із військової служби за станом здоров`я.
06.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до командира військової частини НОМЕР_1 про надання інформації про причини не виплати останньому грошової компенсації. Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 зазначив, що станом на березень 2019 року він власного житла не отримав.
Як вбачається з листа від 21.03.2019 року за підписом заступника командира військової частини з матеріально-технічного забезпечення начальна матеріально-технічної частини ОСОБА_7 , позивача було повідомлено, що за результатами розгляду матеріалів його квартирної справа встановлено, що остання не укомплектована, зокрема відсутня інформація та підтверджуючі документи щодо реєстрації місця проживання в період з 1992 року по березень 1995 року. Також під час перевірки документів стало відомо, що ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію щодо отримання ним житлових приміщень під час проходження військової служби. Оскільки, під час проходження військової служби у Збройних силах України ОСОБА_1 отримав квартиру в м.Славута.
Згідно з витягу з протоколу №7 засідання житлово-побутової комісії військової частини №3043 від 21.06.2019 року було ухвалено, зняти ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині № НОМЕР_1 та виключити його зі списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (у списку за №1), складом родини: один чоловік, у зв`язку з поданням ОСОБА_1 відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття його на квартирний облік, керуючись пп.5 п.26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» затвердженої Постановою Ради міністрів Української РСР від 11.12.1984 року №470, п.5 ст.40 ЖК Української РСР та пп.3.15 п.3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень» затвердженої наказом МВС України від 28.07.2007 року №278.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Спір між сторонами полягає в правовій оцінці фактичних обставин, а саме, у законності зняття 21.06.2019 року позивача в складі родини один чоловік, з квартирного обліку у військовій частині на підставі пп.5 п.26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» затвердженої Постановою Ради міністрів Української РСР від 11.12.1984 року №470, п.5 ст.40 ЖК Української РСР та пп.3.15 п.3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень» затвердженої наказом МВС України від 28.07.2007 року №278.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Житлового кодексу Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
У той же час відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру. З урахуванням статті 38 Житлового кодексу Української РСР порядок обліку (у тому числі зняття з обліку) військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, регулюється іншими актами законодавства, тобто спеціальними нормами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
На час виникнення спірних правовідносин, положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 № 20 (далі - Положення), встановлювало порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України.
Відповідно до п.12 Положення, на кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання житла та бажають разом з ним стати на облік; довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих комітетах місцевих Рад). Інші документи при потребі житлові комісії самі запитують через командирів військових частин у відповідних державних органів, установ, організацій. Військовослужбовці, які приймаються на квартирний облік на пільгових засадах або користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у рапорті з доданням до нього відповідних документів. Обліковій справі надається номер, що відповідає номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на отримання жилих приміщень. Облікові справи є документами особливої ваги. Вони зберігаються в місцях квартирного обліку військовослужбовців, а після отримання ними жилих приміщень - у виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, чи в квартирно-експлуатаційних частинах районів, які видали ордер на заселення жилих приміщень. Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання військовослужбовцями жилих приміщень чи зняття їх з квартирного обліку. По закінченню цього терміну справи знищуються встановленим порядком.
За п.13 Положення, військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.
Отже, наведені правові норми не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік.
За таких обставин доводи позивача, зазначені у позовній заяві, а також представника позивача ОСОБА_3 висловлені в судовому засіданні про визнання недійсним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття підполковника запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини № НОМЕР_1 та поновлення його на квартирному обліку, як особу що користується правом першочергового отримання житлового приміщення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведених правових норм, виходячи із встановлених судом обставин справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити в зв`язку з його безпідставністю.
Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.40 ЖК Української РСР, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.26 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP », затверджених Постановою Ради міністрів Української PCP від 11.12.1984 року №470 та пп.3.15 п.3 «Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2007 року № 278, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 60, 81, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання недійсним рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання поновити на квартирному обліку - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Повне рішення суду складено 02 червня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: в/ч 3043 м.НетішинХмельницька область, 30100.

Відповідач: військова частина № НОМЕР_1 Національної гвардії України, , юридична адреса:м.Нетішин Хмельницька область, 30100.

Головуючий Р.М. Стасюк