Номер провадження: 22-ц/813/1763/20
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

01.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про захист права власності шляхом виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про захист права власності шляхом виселення з квартири (т.1, а.с. 2-3).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) від 15 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 вирішено задовольнити частково. А саме виселити відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 , а також стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 судовий збір у рівних частинах у сумі 704,80 гривень з кожної (т.1, а.с. 34-36).

04.06.2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення (т.1, а.с. 48-53).

06.06.2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до суду заяву про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 521/15950/18 (т.1, а.с. 69-70). 10.06.2019 року вказана заява була залишена без задоволення ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) (т.1, а.с. 72-73).

19.06.2019 року від старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшла заява про роз`яснення рішення суду (т.1 а.с. 76), яка ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 24.06.2019 року була залишена без задоволення (т.1, а.с. 102-103).

20.06.2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Коблова О.Д.) від 15 січня 2019 року (т.1, а.с. 83-89), яка ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Комлева О.С.) від 05.07.2019 року була повернута апелянту (в зв`язку із недотриманням порядку оскарження відповідачем заочного рішення) (т.1, а.с. 127-128).

26.06.2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2019 року про відмову в задоволення заяви про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа (т.1, а.с. 107-109), яка ухвалою Одеського апеляційного суду (суддя Комлева О.С.) від 05.07.2019 року була повернута до Малиновського районного суду м. Одеси для вирішення питання відповідно до п.п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України (т.1, а.с. 125-126).Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року вказана апеляційна скарга була повернута апелянту (т.1, а.с. 200-201).

11.07.2019 року від старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшла заява про роз`яснення способу та порядку виконання рішення суду (т.1, а.с. 136-137), яка була повернена заявнику без розгляду ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року (т.1, а.с. 151-152).

11.07.2019 року старший державний виконавець Другого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла (т.1, а.с. 154-156), яке було задоволено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року (т.1, а.с. 177-178).

06.08.2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яку визначив як таку, що подана з процесуальних питань (пояснення по справі), проте в якій просив переглянути заочне рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку (т.1, а.с. 180-187).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Коблова О.Д.) від 07.08.2019 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення від 15.01.2019 року було залишено без задоволення (т.1, а.с. 198-199).

Так, не погоджуючись з заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.01.2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 12.08.2019 року подав до суду апеляційну скаргу (т.1 а.с. 202-209).

30 серпня 2019 року Одеським апеляційним судом (головуючий-суддя Дрішлюк А.І.) ухвалено - повернути матеріали цивільної справи № 521/15950/18 до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення (т.1, а.с. 231).

05 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року про примусове проникнення до житла особи (т.1, а.с 233-238).

09 вересня 2019 року представником ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не погоджуючись з заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року зазначає, що вказане рішення є незаконним та безпідставним, оскільки судом при вирішені рішення були не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для справи, а також були неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права. Скаржник вважає, що судом першої інстанції не було застосовано ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, яким передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, постійне жиле приміщення повинно бути зазначено в рішенні суду, також посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду по справі № 753/12729/15-ц, статтю 1, 6 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, практику ЄСПЛ у рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ Льоннрот проти Швеції», а також на практику інших аналогічних справ, зазначає, що в усталеній практиці Верховного Суду України при розгляді вказаної категорії справ, у тому числі й у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, роз`яснено порядок застосування статті 40 Закону № 898-IV та статті 109 ЖК УРСР, зазначено, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Разом з тим, апелянт вказує на те, що спірне житлове приміщення вказаним власником придбане на прилюдних торгах 28 лютого 2012 року, мали бути проведені з зазначеним обтяженням у вигляді наявності осіб, які зареєстровані і проживають у житловому приміщенні, також відповідно до Закону України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким запроваджено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а саме: не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки. На думку апелянта судом неправильно застосовано ст. 116 ЖК Української РСР та не було належним чином перевірено підстави зайняття нею квартири, вирішено спір, щодо відповідачки , не з`ясувавши при цьому всіх членів сім`ї, оскільки відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 283 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення спірних відносин, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, набувають прав і обов`язків, що випливають з договору найму. Крім того, скаржник зазначає, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено ст. 81 ЦПК України, порушення якої полягало в тому, що позивач не надав належного підтвердження того факту, що ним, як новим власником було спрямовану письмову вимогу усім мешканцям спірної квартири, стосовно добровільного звільнення житлового приміщення. Окрім цього, в рішенні суду першої інстанції було зроблено висновок, який не відповідає, на думку апелянта, фактичним обставинам справи, а саме, що «Після придбання вказаної квартири в грудні 2013 року, в ній ніхто не був зареєстрований, про що свідчить довідка за формою № 1 від 24.03.2014 року», вказаний висновок апелянт вважає таким, що спростовується доказами, наданими ( в копіях) до суду першої інстанції, як додаток до заяви про перегляд заочного рішення, а також те що даний факт відображено у звуковій фіксації судового процесу від 07.08.2019 року. Тому апелянт просить суд прийняти апеляційну скаргу на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року, скасувати дане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 2, а.с. 1-11).

09 жовтня 2019 року ухвалою Малиновського районного суду у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про примусове виселення - відмовлено (т.2, а.с.24-25).

Відповідно до положень ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси було ухвалено 15 січня 2019 року (головуючий-суддя Коблова О.Д.). 30 серпня 2019 року Одеським апеляційним судом (головуючий-суддя Дрішлюк А.І.) ухвалено - повернути матеріали цивільної справи № 521/15950/18 до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення. 09 жовтня 2019 року ухвалою Малиновського районного суду у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року - відмовлено. Представником ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було подано апеляційну скаргу на заочне рішення суду першої інстанції 09 вересня 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 287 - у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є пропущеним.

Разом з тим апелянтом було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору. Однак до вказаного клопотання апелянтом не було додано документів, які підтверджували б підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Так апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України (т. 2, а.с. 12-14).

21 жовтня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Дрішлюк А.І.) вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме, сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що апелянту двічі направлялася копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, яка була отримана представником апелянта 16.04.2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Апелянтом у встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги не були усуненні недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а саме апелянтом не надано до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, відповідно до закону.

Таким чином, зважаючи на те, що в апелянта було достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги, а також, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії, повинен цікавитися рухом даної апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає апеляційну скаргу неподаною та повертає апелянту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про захист права власності шляхом виселення з квартири вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк