Провадження №22-ц/812/933/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/4687/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Літвіненко Тетяни Яківни о 09 годині 30 хвилині у приміщенні цього суду 18 березня 2020 року, повний текст якого складений 26 березня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про визнання строку дії кредитного договору закінченим та стягнення заподіяних збитків,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк) про визнання строку дії кредитного договору закінченим та стягнення заподіяних збитків.

Позов мотивовано тим, що 13 грудня 2006 р. між ним та Банком був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати йому кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок в розмірі 7900 грн. 26 листопада 2013 р. працівниками відповідача було зроблено перевипуск кредитної картки «Універсальна» на ім`я ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_1 , термін дії якої закінчувався в листопаді 2017 р.), і останній продовжив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Станом на 14 квітня 2016 р. позивачем ОСОБА_1 було погашено будь-яку заборгованість перед Банком в повному обсязі. Враховуючи термін дії кредитної картки, який закінчився в листопаді 2017 р., зі спливом останнього дня місяця дії картки настав строк повернення кредиту в повному обсязі, тобто, на думку позивача, строк кредитного договору закінчився 01 грудня 2017 р. Крім того, починаючи з травня 2016 р. з позивача щомісячно утримувались грошові кошти за договорами «ПОКУПКИ ТОВАРУ» та «Страхування кредитного ліміту», які він ніколи не укладав, на загальну суму 9150 грн. 79 коп., на які нараховувались відсотки в розмірі 3,6%, а тому дані дії відповідача є неправомірними. Також, після закінчення дії договору, з 01 грудня 2017 р. на картковий рахунок відповідачем було зараховано грошові кошти ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 9911 грн. 66 коп., тому загальна сума, яка підлягає зарахуванню на погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 р., становить 19062 грн. 45 коп., тоді як заборгованість ОСОБА_1 перед кредитором (з урахуванням 3% річних від суми загального боргу) станом на 01 грудня 2017 р. становила 17015 грн. 17 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати строк дії кредитного договору б/н укладеного 13 грудня 2006 р. таким, що закінчився 01 грудня 2017 р.; визнати неправомірними дії Банку щодо нарахувань на залишок тіла кредиту по кредитному договору б/н від 12 грудня 2006 р. за нікчемним договорами купівлі-продажу та Договором «Страхування кредитного ліміту» грошових коштів на загальну суму 9150 грн. 79 коп.; зарахувати грошові кошти, сплачені за нікчемними договорами купівлі-продажу та Договором «Страхування кредитного ліміту» в сумі 9150 грн. 79 коп., а також грошові кошти в сумі 9911 грн. 66 коп., сплачені позивачем на рахунок Банку після закінчення терміну дії Договору, всього на загальну суму 19062 грн. 45 коп. на погашення заборгованості, яка виникла на 01 грудня 2017 р. за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 р., укладеним між позивачем та Банком; стягнути з Банка на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2047 грн. 28 коп., які були надлишково сплачені за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 р., та заподіяну моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив справу слухати без його участі та участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. В заяві вказує, що згідно комплексів банку, після закінчення строку дії карти № НОМЕР_2 ОСОБА_1 не отримував картки для користування кредитним картковим рахунком, відкритим на підставі заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Банку від 13 грудня 2006 р., але з цього карткового рахунку продовжувалось договірне списання грошових коштів по операціям, згоду на яку ОСОБА_1 надав за допомогою свого фінансового телефону. Твердження позивача, що він 14 квітня 2016 р. погасив вказану заборгованість, не відповідає дійсності, оскільки операція по поповненню кредитного рахунку 14 квітня 2016 р. на суму 7460 грн. 85 коп. відбулась внаслідок надання Банком ОСОБА_1 банківської послуги - надання кредиту № НОМЕР_3 для погашення існуючої заборгованості по його картковому рахунку. У виписці по рахунку вказана операція супроводжується описом призначення платежу «ДЕПОЗИТ». Тобто, за умовами даного договору кожного 14 числа, починаючи з 14 травня 2016 р. і до 14 листопада 2019 р. проводилось погашення наданого позивачу кредиту з його кредитної картки з призначенням платежу «ПОКУПКА ТОВАРУ», сума щомісячного платежу, з врахуванням комісії 4%, складала 386 грн. 88 коп. Крім того, відомості щодо страхових платежів відображено у виписці з описом в призначенні платежу: «Страховий платіж за договором. Страхування кредитного ліміту». Договір страхування передбачав надання послуги страхування власнику кредитної картки № НОМЕР_2 від певних ризиків. ОСОБА_1 уклав вказаний договір за допомогою авторизації за своїм фінансовим телефоном (смс інформування). Договір було підключено 20 липня 2016 р., однак запису діалогу надати можливості немає по закінченню терміну зберігання.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 р. позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано строк дії кредитного договору б/н від 13 грудня 2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та Банком, таким, що закінчився з 01 грудня 2017 р.

Визнано неправомірними дії Банку щодо нарахувань на залишок тіла кредиту по кредитному договору б/н від 13 грудня 2006 р. грошових коштів за договором «Страхування кредитного ліміту» в сумі 1486 грн. 28 коп.

Зараховано грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 за договором «Страхування кредитного ліміту» в сумі 1486 грн. 28 коп. та грошові кошти, сплачені після закінчення строку дії кредитного договору б/н від 13 грудня 2006 р., тобто після 01 грудня 2017 р., в сумі 9911 грн. 66 коп., а всього 11397 грн. 94 коп. на погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 р., укладеним між ОСОБА_1 та Банком.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 26 березня 2020 р. з Банка на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини на підставі кредитного договору б/н від 13 грудня 2006 р., укладеного за згодою позивача, який є дійсним, а також те, що для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту за даним кредитним договором позивач отримав кредитні картки, термін дії останньої з яких закінчувався в листопаді 2017 року, а тому строк кредитного договору закінчився 01 грудня 2017 року. Згідно наданої відповідачем виписки по особовому рахунку та чек-договору по кредиту 14 квітня 2016 року позивач скористався сервісом «Оплата частинами», надання кредиту № НОМЕР_3 для погашення існуючої заборгованості по його картковому рахунку, та отримав кредит в розмірі 7460,85грн. на наступних умовах його повернення: щомісячний платіж в розмірі 372 грн. кількість платежів - 48, перший платіж 14 травня 2016 року, останній платіж 14 листопада 2019 року. У виписці по особовому рахунку вказана операція супроводжується описом призначення платежу «ДЕПОЗИТ» (ОПЛАТА ЧАСТЯМИ 5 ДЕПОЗИТ). Тобто, за умовами даного договору, кожного 14 числа, починаючи з 14 травня 2016 року і до 14 листопада 2019 року, проводилось погашення наданого позивачу кредиту з його кредитної карти з призначенням платежу «ПОКУПКА ТОВАРУ» (ОПЛАТА ЧАСТЯМИ 5 ПОКУПКА ТОВАРА), сума щомісячного платежу 372грн., з врахуванням комісії 4%, складала - 386,66 грн.

Таким чином, дії відповідача, щодо нарахувань на залишок тіла кредиту по кредитному договору без номеру від 13 грудня 2006 р. грошових коштів за договором № НОМЕР_3 на загальну суму 7346,54грн. (19 платежів Х 386,66 грн. щомісячний платіж) є правомірними та обґрунтованими.

Суд дійшов висновку про безпідставність нарахування відповідачем в період з 26 серпня 2016 року по 05 листопада 2017 року щомісячно грошових коштів за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 1486,28грн., оскільки будь-яких належних та допустимих доказів стосовно того, що позивач укладав договір страхування кредитного ліміту, був ознайомлений з його змістом і погодився на списання коштів з кредитного ліміту, представником відповідача не надано та матеріали справи не містять.

Згідно виписки по особовому рахунку позивача заборгованість останнього перед кредитором станом на 01 грудня 2017 р. становить 16038,44 коп. та після закінчення дії договору, з 01.12.2017 року, ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 року були внесені грошові кошти на загальну суму 9911,66 грн., яка підлягає зарахуванню на погашення суми боргу.

Тому суд виходив з того, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 за договором «Страхування кредитного ліміту» в сумі 1 486 грн. 28 коп. та грошові кошти, сплачені ним після закінчення строку дії кредитного договору в сумі 9 911 грн. 66 коп., а всього - 11 397 грн. 94 коп., підлягають зарахуванню на погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором без номеру від 13 грудня 2006 р.

Правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди, у випадку їх порушення, законом не передбачено. Також, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

В апеляційній скарзі Банк вказує, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на офіційному сайті Приватбанку https://privatbank.ua в розділі «Інше»-«Страхування» розміщена інформація щодо послуги «Страхування кредитного ліміту». Оформити договір клієнт може самостійно через Приват24. Також послугу «Страхування кредитного ліміту» клієнту може оформити співробітник Банку. До того ж підтвердження згоди клієнта на оформлення договору страхування та оплату страхового платежу здійснюється шляхом введення паролю, що відправляється на мобільний телефон клієнта. Позивач будь-яких доказів того, що його телефон був викрадений, загублений, відбулася заміна фінансового номеру, несанкціонований доступ до Приват24, не надавав. Щодо висновку суду про припинення строку дії договору, то строк дії картки не припиняє строку дії договору, тому суд дійшов помилкового висновку про те, що строк дії договору про надання банківських послуг з позивачем припинився після закінчення строку дії картки.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. У направлених до апеляційного суду письмових пояснень по суті апеляційної скарги його представник адвокат Козоріз С.В. просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, вказує, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, не ґрунтуються на нормах матеріального права та судовій практиці, яка склалася при вирішенні справ даної категорії, а відтак не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Рішення суд в частині позовний вимог, у задоволенні яких відмовлено, не оскаржується і не було предметом апеляційного перегляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, переглянувши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду відповідає таким вимогам закону.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2006 р. позивач звернувся до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є відповідач, із заявою про відкриття рахунку і надання банківських послуг. Також у заяві зазначено, що ОСОБА_1 погодився, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Згідно заяви позивачу банком надано кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.73).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З урахуванням встановленого та положень вищевказаних норм, суд правильно дійшов висновку, що між сторонами існують кредитні правовідносини на підставі кредитного договору б/н від 13 грудня 2006 року.

Також судом встановлено, що для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту за даним кредитним договором позивач отримав кредитну картку № НОМЕР_4 , а 26 листопада 2013 року працівниками відповідача було зроблено перевипуск кредитної картки «Універсальна» на ім`я ОСОБА_1 , і останній отримав картку № НОМЕР_1 , термін дії якої закінчувався в листопаді 2017 року (а.с. 75), а тому строк кредитного договору закінчився з 1 грудня 2017 року (останній строк дії картки).

Таким чином Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049).

В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді ліміту.

Як вбачається з наданих Банком розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку, відповідач використовував кредитні кошти та тривалий час проводив виплати обов`язкових за умовами договору платежів (а.с. 52-60,77-86).

Так, 14 квітня 2016 року позивач скористався сервісом «Оплата частинами» і Банк надав йому кредит № НОМЕР_3 для погашення існуючої заборгованості по його картковому рахунку в розмірі 7460,85грн. на наступних умовах його повернення: щомісячний платіж в розмірі 372 грн. кількість платежів - 48, перший платіж 14 травня 2016 року, останній платіж - 14 листопада 2019 року, платежі здійснюються з його кредитної картки № НОМЕР_2 . У виписці по особовому рахунку вказана операція супроводжується описом призначення платежу «ДЕПОЗИТ» (ОПЛАТА ЧАСТЯМИ 5 ДЕПОЗИТ) (а.с.18,53).

За умовами даного договору кожного 14 числа, починаючи з 14 травня 2016 року і до 14 листопада 2019 року, проводилось погашення наданого позивачу кредиту з його кредитної карти з призначенням платежу «ПОКУПКА ТОВАРУ» (ОПЛАТА ЧАСТЯМИ 5 ПОКУПКА ТОВАРА), сума щомісячного платежу (372 грн.) з врахуванням комісії 4% складала - 386,66 грн.

Вказані обставини підтверджуються випискою по особовому рахунку позивача та копією Чек-договору, які наявні в матеріалах справи. Доказів, які б спростовували факт укладання даного договору представником позивача не надано, тому суд вважав, що дії відповідача, щодо нарахувань на залишок тіла кредиту по кредитному договору без номеру від 13 грудня 2006 р. грошових коштів за договором № НОМЕР_3 на загальну суму 7346,54грн. (19 платежів х 386,66 грн. щомісячний платіж) є правомірними та обґрунтованими.

Також судом першої інстанції встановлено, що в період з 26 серпня 2016 року по 05 листопада 2017 року відповідачем щомісячно було нараховано на залишок тіла кредиту по кредитному договору без номеру від 13 грудня 2006 р. грошові кошти за договором «Страхування кредитного ліміту» на загальну суму 1486,28грн. У виписці по особовому рахунку вказана операція супроводжується описом призначення платежу «Страховий платіж за договором. Страхування кредитного ліміту».

Суд вважав, що дії відповідача щодо нарахування даних платежів є неправомірними.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно із положеннями статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Таким чином, укладання договору страхування у письмовій формі є обов`язковим.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України (редакції закону, який був чинним на момент укладання договору страхування) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки будь-яких належних та допустимих доказів стосовно того, що позивач у визначеному законом порядку уклав зазначений договір страхування кредитного ліміту, був ознайомлений з його змістом і погодився на списання коштів з кредитного ліміту представником відповідача не надано та матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду про неправомірне нарахування страхових платежів позивачів.

Згідно виписки по особовому рахунку позивача заборгованість останнього перед Банком станом на 01 грудня 2017 р. становить 16038,44 грн. та після закінчення дії договору, з 01 грудня 2017 року, ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 13 грудня 2006 року були внесені грошові кошти на загальну суму 9911,66 грн., яка підлягає зарахуванню на погашення суми боргу.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується також з висновком, що грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 за договором «Страхування кредитного ліміту» в сумі 1 486 грн. 28 коп. та грошові кошти, сплачені ним після закінчення строку дії кредитного договору без номеру від 13 грудня 2006 року, тобто після 01 грудня 2017 року, в сумі 9 911 грн. 66 коп., а всього - 11 397 грн. 94 коп. підлягають зарахуванню на погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором без номеру від 13 грудня 2006 року, але враховуючи розмір заборгованості позивача будь-які надміру сплачені грошові кошти за даним договором відсутні.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги.

Щодо договору страхування.

Посилання заявника на те, що на офіційному сайті Приватбанку https://privatbank.ua в розділі «Інше»-«Страхування» розміщена інформація щодо послуги «Страхування кредитного ліміту». Оформити договір клієнт може самостійно через Приват24, а також, що послугу «Страхування кредитного ліміту» клієнту може оформити співробітник Банку і підтвердження згоди клієнта на оформлення договору страхування та оплату страхового платежу здійснюється шляхом введення паролю, що відправляється на мобільний телефон клієнта не заслуговують на увагу.

Оскільки доказів вчинення позивачем жодної із вказаних відповідачем дій суду не надано, не доведеним є факт укладання договору страхування, а суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність нарахувань виплат за цим договором.

Щодо помилковості висновку суду про припинення строку дії договору після закінчення строку дії картки.

Також, факт перевипуску кредитної картки та отримання позивачем картки № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2017 року підтверджується випискою з особового рахунку позивача та випискою з програмного комплексу банку з фотокарткою позивача при отриманні кредитної картки.

Крім того, закінчення строку дії картки саме в листопаді 2017 року підтвердив представник відповідача у своїх письмових поясненнях.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

За умовами договору, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і позивачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки.

Доказів перевипуску нової картки та продовження строку дії договору відповідачем не надано.

Тобто, вірно вважав, що зі спливом останнього дня місяця дії картки настав строк і повернення кредиту в повному обсязі, а тому строк кредитного договору закінчився з 1 грудня 2017 року.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишається без змін, відсутні передбачені законом підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки касаційного оскарження, визначені статтею 390 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 17 червня 2020 року