Дата документу 27.05.2020
Справа № 320/2987/19
Провадження № 2/937/197/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.

за участю адвоката - Лапшиної Г.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача та третьої особи - Савчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01 серпня 2002 року він, ОСОБА_1 , був прийнятий на роботу в Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» в якості слюсаря з ремонту рухомого складу в цех ТРЗ тепловозів. Потім він був переведений на посаду помічника машиніста, машиніста електровоза. 19 червня 2015 року він був переведений на посаду машиніста тепловоза цеху експлуатації. У березні 2016 року йому була присвоєна кваліфікація посади машиніста тепловоза 3 класу. 01 грудня 2015 року внаслідок реорганізації Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» було перетворено в Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця». З 27 грудня 2018 року регіональну філію «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано в регіональну філію «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом № 66/ОС від 03 квітня 2019 року його було звільнено з роботи з посади машиніста тепловоза цеха експлуатації Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин. При ознайомленні з наказом про звільнення він зробив запис про свою незгоду з ним. Як зазначено в цьому наказі, підставою для звільнення його з роботи став наказ № 80/С від 19 липня 2018 року, наказ № 114/С від 16 жовтня 2018 року про оголошення догани за порушення вимог п.3.12 ЦТ-0106. Для звільнення за п.3 ст.40 КЗпП необхідна наявність факту не першого, а повторного здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Наказом № 80/С від 19 липня 2018 року він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за необґрунтовану перевитрату дизельного палива. Наказом № 114/С від 16 жовтня 2018 року, за таке ж порушення, йому, машиністу тепловоза, також оголошена догана. Але в цих наказах немає жодних посилань саме на наявність його вини в перевитратах дизельного палива та доказів, якими вона може бути підтверджена. З урахуванням вищезазначеного вважає, що накладені на нього наказами № 80/С від 19 липня 2018 року та № 114/С від 16 жовтня 2018 року дисциплінарні стягнення є неправомірними. Інші підстави його звільнення в наказі № 66/ОС від 03 квітня 2019 року не зазначені. Крім того його звільнення з роботи відбулося взагалі без згоди профспілкової організації. Таким чином його звільнення з роботи відбулося незаконно, з грубим порушенням вимог КЗпП України, що привело до порушення його прав. Тому він вважає, що є всі підстави для поновлення його на роботі в Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на посаду машиніста тепловоза 3 класу цеху експлуатації, та для стягнення на мою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, та просить суд стягнути з відповідача на його користь заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2019 року по 26 травня 2020 року включно в розмірі 231 061гривень 11 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лапшина Г.І. підтримали позов в повному обсязі та просили його задовольнити. Просили визнати незаконним та скасувати Наказ № 66/ОС від 03.04.2019 року про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України, та поновити його на посаду машиніста тепловоза 3 класу цеху експлуатації. Стягнути з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 03 квітня 2019 року по 26 травня 2020 року включно в розмірі 231061,11гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00гривень. Крім того представник позивача адвокат Лапшина Г.І. зазначила, що в даному випадку грубо порушено трудові права позивача, так як відсутній обґрунтований наказ про звільнення з зазначенням його підстав, без проведення належного розслідування, а також звільнення відбулось без погодження з профспілкою, членом якої є позивач.

В судовому засідання представник відповідача та третьої особи проти позову заперечував, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягає задоволенню, та пояснив, що позивач є машиністом локомотивного депо та відповідно до розпоряджень та Інструкції зобов`язаний слідкувати за витратами пального та економно його витрачати. Але позивач покладені обов`язки не виконував. ОСОБА_1 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності за неекономне використання пального, за що йому оголошувалася догана. У позивача відбиралися пояснення з приводу обставин, що передували його звільненню. Підставою звільнення було систематичне невиконання трудових обов`язків, але в наказі про звільнення не зазначено в чому полягає невиконання службових обов`язків, мотивований наказ відсутній. При звільненні позивача порушень норм законодавства допущено не було, а тому підстави для поновлення його на роботі відсутні. Крім того у своєму письмовому відзиві представник зазначив, що положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 №55 та поширюється на всіх працівників підприємств, об`єднань, установ та організацій залізничного транспорту, що належать до державної власності, за винятком працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування, будівельних організацій, служб постачання, дорожніх ресторанів, навчальних закладів, науково-дослідних і проектно-конструкторських організацій, бібліотек, методичних кабінетів, будинків культури, клубів, спортивних, дитячих і медичних закладів, пансіонатів і будинків відпочинку галузі, (п. 2 Положення). Відповідно до п. 3 Положення кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний: знати і неухильно виконувати його вимоги; дотримуватися порядку і правил, установлених чинним законодавством, Правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників;забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища; берегти матеріально-технічні засоби, забезпечувати схоронність вантажів і багажу, вживати заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування. Спеціальними нормативними актами в сфері залізничного транспорту, які регулюють роботу та яких чітко повинні дотримуватись локомотивні бригади окрім Положення, є Інструкція локомотивній бригаді № ЦТ-0106, затверджена наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року №876/ЦЗ; Інструкція з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації ЦТ-0056, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.12.2002 року № 670-Ц, Інструкція про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116 , затвердженої начальником Мелітопольського локомотивного депо 24.11.2015 року та інші локальні нормативні акти. Відповідно до п 1.1 Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року №876/ЦЗ працівниками локомотивних бригад є машиніст, помічник машиніста, а також особи, що працюють їх дублерами. Відповідно до п. 3.1 Інструкції № ЦТ-0106 працівники локомотивних бригад повинні знати і чітко виконувати вимоги Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, чинних інструкцій, наказів, указівок та інших нормативно - правових актів, віднесених до кола обов`язків працівників локомотивних бригад, правил та інструкцій з безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки при експлуатації, ремонті локомотивів (МВРС).

Позивач працює у Мелітопольському локомотивному депо з 01.08.2002 та відповідно до наказу від 18.06.2015 № 178/ос переведений на посаду машиніста тепловозу 3 класу.

Перед призначенням на посаду машиніста тепловозу Позивач був ознайомлений з необхідними нормативними актами та отримав необхідну підготовку. Вимоги законодавчих та нормативних актів з експлуатації локомотивів неодноразово доводилися до Позивача у процесі його роботи на посаді помічника машиніста, також періодично Позивач проходив перевірки знань Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, Правил технічної експлуатації, інструкцій з охорони праці та інших нормативних документів з безпеки руку.

02.04.2019 о 22 год.30 хв. в.о. Заступника начальника з експлуатації ОСОБА_2 та машиніст інструктор локомотивних бригад ОСОБА_3 провели перевірку тепловозу 2 ТЕ116 -1154 на території КМС-136 станції Федорівка. Комісія отримала розпорядження від керівництва локомотивного депо провести перевірку стану пломбування, фарбування паливної системи та визначити фактичні залишки дизельного пального на тепловозі.

Локомотивна бригада у складі машиніста ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_4 прийняли тепловоз на базі КМС-136 о 22:00 02.04.2019 із залишками палива по секції «А» - 4700л(3875кг), по секції «Б» - 4850л(3999кг). На час перевірки о 0:15 03.04.2019 фактичні залишки дизельного палива складали по секції «А» -4650л(3906кг), по секції «Б» - 4825л(4053кг). Витрати склали 75л(63кг), що відповідає виконаній роботі.

При огляді локомотива встановлено: - невідповідність кольору фарбування з`єднувальних гайок до паливопрокачуючого насосу загальному кольору фарбування всієї паливної системи тепловоза та можливість зняття пломб без пошкоджень. Виявлене порушення є місцем можливого відбору палива з тепловоза; - ВВК в порушення розпорядження від 24.09.2018 №Т-10/4651 не опломбовано, чим сприяє можливості втручання в регулювання потужності ДГУ на відповідних позиціях роботи тепловоза, а значить і зміни витрат палива по секціям. Дані зауваження не були занесені локомотивною бригадою до бортового журналу ф.ТУ-152.

Норми витрат дизельного палива на господарчу роботу затверджені станом на 02.04.2019. Відповідність встановлених норм підтверджується даними систем контролю витрат палива, а саме витрати на гарячий простій тепловоза серії 2ТЕ116 у кількості 15кг на секцію. Проведеним аналізом маршрутів машиніста швидкостемірних стрічок та даних систем контролю витрат палива встановлено наступне. Невідповідність витрат по секціях тепловоза внесених в маршрути машиністів локомотивною бригадою, а саме витрати по секції «А» то значно більші ніж в секції «Б» то навпаки. Даний факт вказує на підробку фактичних витрат дизельного палива до норми за поїздку. Секція «Б» тепловоза працює зі справною системою «Дельта-СУ». Розшифровка даних системи контролю витрат палива підтверджує факт наявності значних розбіжностей фактичних витрат палива між секціями тепловоза 2ТЕ116-1154, а саме завищених витрат на секції «Б». Дані випадки говорять про виконання роботи однією секцією тепловоза (що є порушенням розпорядження від 14.06.2017 № Т-10/2192), що значно менші витрати дизельного палива ніж роботою двома секціями тепловоза.

Згідно п. 3.12 Інструкції локомотивній бригаді ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, працівники локомотивних бригад повинні економно витрачати паливно-енергетичні ресурси, обтиральні та інші матеріали.

Відповідно до п. 2.2.7 Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації № ЦТ-0056, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.12.2002 року № 670-Ц (надалі - Інструкція № ЦТ-0056) та п. 1.5 Інструкції про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116 , затвердженої наказом начальника депо від 24.11.2015 року, при прийманні і здачі локомотива звірити запис про витрати електроенергії або палива, після чого машиніст повинен розписатися в журналі форми ТУ-152. Після приймання локомотива локомотивна бригада несе повну відповідальність за збереження локомотива до здачі його іншій локомотивній бригаді або до постановки на чергові ТО-2, ТО-3 або поточні ремонти у депо.

При перерахунку права витрат з використанням вище вказаних факторів результати за поїздку складають:

- 02/03.04.2019 тепловоз 2 ТЕ116 -1154 під керуванням машиніста тепловоза

ОСОБА_1 , явкою о 22:00 по станції Федорівка, до 23:59 знаходився у гарячому стані. О 23:59

тепловоз було переведено у неробочій стан для перевірки пломбування та фарбування

поливної системи тепловоза. Після скінчення перевірки тепловоза о 00:58 тепловоз було

запущено та поїздом № 4703 направлено в депо Мелітополь. Контрольним розрахунком машиніста-інструктора ОСОБА_3 з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки, можливих недоліків в роботі локомотиву, погодних умов та профілю колії, норма витрат склала 96кг., фактичні витрати - 105кг. Перевитрати склали 9кг.

- 02.04.2019 локомотивна бригада машиніста тепловоза ОСОБА_1 явкою о 07:00 по станції Федорівка на базі КМС-136 виконувала господарчу роботу на тепловозі 2 ТЕ116 -1154 по заявці КМС-136, після закінчення роботи прибула з поїздом №8204 вагою 750т 37 вісей, на 126км перегону Федорівка - Світлодолинське для подальшого виконання роботи з господарчим поїздом. Контрольним розрахунком машиніста-інструктора ОСОБА_5 з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки, можливих недоліків в роботі локомотиву, погодних умов та профілю колії, норма витрат склала 170кг, фактичні витрати - 357кг. Перевитрати склали 187кг.

Така значна перевитрата дизельного палива, допущена локомотивною бригадою, є порушенням вимог п. 3.12 Інструкції локомотивній бригаді ЦТ-0106 щодо економного витрачання паливно-енергетичних ресурсів та вимог п.3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту щодо збереження матеріально-технічних засоби, вживання заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, а також є порушенням вимог п. 2.2.7 Інструкції № ЦТ-0056 та вимог п. 1.5 Інструкції про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116 щодо незбереження локомотива. Також, локомотивною бригадою порушено вимоги Порядку контролю за збереженням та економним використанням паливо-енергетичних ресурсів на тягу поїздів, затвердженого наказом начальника депо від 12.12.2016 № 596-аг.

На оперативній нараді 27.06.2018 при головному інженері Мелітопольського локомотивного депо було розглянуті вимоги телеграфної вказівки від 23.06.2018 №Т-10/3067, щодо безпідставно завищених питомих витрат палива по даним СКПРТ "Дельта-СУ" та встановлено, що машиніст тепловоза ОСОБА_1 за поїздку від 18.06.2018 маршрут № 1109014 , працюючи на тепловозі 2 ТЕ116 -1370 допустив необґрунтовану перевитрату дизельного палива, чим порушили вимоги п.3.12. "Інструкції локомотивній бригаді" від 22.11.2004 №ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів.

19.07.2018 наказом №80/с: Машиністу ОСОБА_1 за невиконання своїх робітничих обов`язків, а саме порушення вимог п. 3.12. "Інструкції локомотивній бригаді" від 22.11.2004 №ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, на підставі ст. 147 КЗпП України, притягнуто до відповідальності оголосити догану.

Згідно висновків оперативних нарад від 02.10.2018 та 04.10.2018 при начальнику Мелітопольського локомотивного депо було розглянуто роботу машиністів з паливовикористанням у вантажному русі в теплотязі за вересень 2018 року та було виявлено, що машиніст тепловозу ОСОБА_1 відпрацював з найгіршими показниками та при розгляді маршрутів машиніста зі збільшеними витратами було виявлено: машиніст тепловоза ОСОБА_1 , безпідставно перевитратив за 2 поїздки 381кг дизельного палива, порушивши п. 3.12. "Інструкції локомотивній бригаді" від 22.11.2004 №ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, чим депо була нанесена пряма дійсна шкода, яка виразилась в 381 кг безпідставно списаного дизельного палива за вище вказані поїздки.

Згідно наказу від 16.10.2018 №114/с машиністу тепловозу ОСОБА_1 за невиконання своїх робітничих обов`язків, порушення вимог п. 3.12. "Інструкції локомотивній бригаді" від 22.11.2004 №ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, на підставі ст. 147 КЗпП України, було оголошено догану.

Отже, посилання Позивача на неправомірність застосування п.3 ст.40 КЗпП України є необґрунтованими.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює в локомотивному депо з 1996 року. Спочатку працював помічником машиніста, а з 2016 року був переведений на посаду машиніста електровоза, але на час звільнення фактично працював в якості машиніста тепловоза. 02.04.2019 він працював на ст. Федорівка у складі локомотивної бригади до якої входив він, як машиніст та помічник машиніста ОСОБА_7 . Перед зміною локомотивної бригади він зв`язався з локомотивним депо щодо необхідності проведення екіпіровки (забезпечення тепловоза необхідним для експлуатації). Його бригаду повинна була змінювати бригада у складі машиніста ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_4 , якій повідомили, про необхідність рухатися разом з ними на ст. Мелітополь для зміни локомотивної бригади. Але черговий по ст. Федорівка не надав дозвіл на виїзд на ст. Мелітополь, тому вони у складі двох бригад повернулися на базу ПМС, де до них підійшли працівники воєнізованої охорони, вилучили данні щодо зміни бригади та повідомили, що за забором знаходяться каністри з дизельним пальним, які вони вважають з їх локомотиву. Охоронці викликали працівників поліції, а вони повідомили керівництво депо. Працівниками поліції та керівництвом було здійснено заміри пального, що було відповідно зафіксовано та встановлено, що наявність пального відповідає запису в журналі приймання-здачі локомотивних бригад, тобто відомості зазначені в журналі відповідали контрольному заміру. До каністр з дизельним пальним, які знайшли охоронці, вони ніякого відношення не мали, про що надали пояснення. Вночі 03.04.2019 вони отримали повідомлення про необхідність руху до станції Мелітополь, а вранці цього ж дня розбирали цю пригоду, їх викликали до керівництва та звинуватили у крадіжки дизпалива, запропонували написати заяву про звільнення, але вони відмовилися і в цей же день їм повідомили, що їх звільнено за систематичне невиконання трудових обов`язків, видали трудові книжки. Службового розслідування проведено не було, надати пояснення з приводу систематичного невиконання обов`язків без поважних причин йому запропоновано не було, він надавав пояснення тільки щодо крадіжки дизельного пального, в якій його безпідставно звинувачували. Також не було отримано і дозвіл профспілки на його звільнення, як того вимагає закон.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є головою профспілки локомотивного депо. 03.04.2019, коли вона перебувала на лікарняному, їй подзвонив головний інженер та повідомив, що треба терміново зібрати профком для вирішення питання за поданням на звільнення. Вона відповіла, що терміново вирішувати це питання не будуть, оскільки адміністрація допускає порушення при звільненні, а потім робітники поновлюються на роботу в судовому порядку. Тому профком буде зібрано у встановлений законом строк та все ретельно перевірено. 04.04.2019 їй подзвонив її заступник та сказав, що в цей день йому вручили чотири подання, на звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та вимагали, щоб він поставив дату його отримання 03.04.2019. Але він вказав дійсну дату отримання 04.04.2019. 18.04.2019 був зібраний профком, але вирішили не виносити рішення оскільки 03.04.2019 цих осіб було звільнено з роботи. Після пред`явлення позову, на підставі ухвали суду, 23.07.2019 було зібрано профком для вирішення питання щодо звільнення вказаних осіб. Для прийняття рішення було витребувано від адміністрації протокол розбору, але його так і не надали. Профком одноголосно вирішив не надавати згоди на звільнення працівників, у тому числі і ОСОБА_1 , мотивуючи це рішення тим, що не було надано доказів причетності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до крадіжки дизельного палива, в якій намагалися звинуватити останніх. Підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади не було. До нього можливо було застосувати інші заходи. Працівникам локомотивної бригади дійсно встановлюють норми використання пального, але ці норми не завжди відповідають фактичному витрачанню. Так, витрачання пального на одній ділянці дороги на різних локомотивах може мати різні показники. І це не залежить від машиніста. Так у більш нових локомотивах показники використання менше. Перевитрати пального не є підставою для звільнення працівника. ОСОБА_1 працював в локомотивному депо багато часу, до роботи ставиться сумлінно, він не відноситься до машиністів у яких самий найвищий показник перевитрат пального.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

При оспорюванні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний перевірити правильність накладення дисциплінарних стягнень, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк (постанова від 16.01.2019 у справі № 499/78/17-ц).

Як встановлено в судовому засіданні, 01 серпня 2002 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» в якості слюсаря з ремонту рухомого складу в цех ТРЗ тепловозів, згідно наказу № 268 від 18.07.2002 року та запису в трудовій книжці за №5 (а.с.9-11).

19.06.2015 року ОСОБА_1 був переведений на посаду машиніста тепловоза цеху експлуатації згідно Наказ № 178/ОС від 18.06.2015 року, запис в трудовій книжці за №13.

25.03. 2016 року ОСОБА_1 була присвоєна кваліфікація посаду машиніста тепловоза 3 класу.

01.12.2015 року внаслідок реорганізації Мелітопольське локомотивне депо «Придніпровської залізниці» було перетворено в Структурний підрозділ «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

27.12.2018 року регіональну філію «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» перейменовано в регіональну філію «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Наказом № 66/ОС від 03 квітня 2019 року за підписом начальником Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади машиніста тепловоза цеха експлуатації Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» згідно п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, про що зроблено запис у моїй трудовій книжці за № 18 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 з вказаним наказом був ознайомлений 03 квітня 2019 року, однак з ним не погодився, про що зробив відповідний запис на наказі.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення позивача з роботи став наказ № 80/С від 19 липня 2018 року та наказ № 114/С від 16 жовтня 2018 року про оголошення догани за порушення вимог п.3.12 ЦТ-0106.

Так Наказом начальника локомотивного депо №80/С від 19 липня 2018 року ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за необгрунтовану перевитрату дизельного палива. Пунктом 1 цього наказу машиністу тепловоза ОСОБА_1 за невиконання своїх робітничих обов`язків, а саме порушення вимог п.3.12 «Інструкції локомотивній бригаді» № ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, на підставі ст.147 КЗпП України, оголошена догана (а.с.13).

Так Наказом начальника локомотивного депо № 114/С від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за необґрунтовану перевитрату дизельного палива. Пунктом 1 цього наказу машиністу тепловоза ОСОБА_1 за невиконання своїх робітничих обов`язків, а саме порушення вимог п.3.12 «Інструкції локомотивній бригаді» № ЦТ-0106, щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, на підставі ст.147 КЗпП України, оголошена догана

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно з пунктом 23 вищевказаної постанови за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

При оспорюванні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний перевірити правильність накладення дисциплінарних стягнень, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк (постанова від 16.01.2019 у справі № 499/78/17-ц).

Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України відповідачем порушено вимоги трудового законодавства щодо дотримання процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та його подальшого звільнення з підстав, з якими роботодавець, пов`язував підстави такого звільнення, у позивача не відбиралися пояснення з приводу вчинених ним порушень трудової дисципліни, а в розпорядженні про звільнення не вказано, в чому саме полягало систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків, та чим ці обов`язки передбачені, а відповідач обмежився лише загальним посиланням на п.3 ст.40 КЗпП при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення, та не врахував положення пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, згідно з якими при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за які вчинено проступок.

У вказаному наказі про звільнення позивача ОСОБА_1 від 03.04.2019 року, не наведені конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, не зазначено, коли саме вони мали місце, який саме проступок вчинив позивач після застосування до нього стягнень, що стало приводом до звільнення та коли, які дії він повинен був зробити та які не зробив, та чи була в нього об`єктивна можливість виконати ці обов`язки, тобто чи була наявність чи відсутність поважності причин, з яких він не виконав свої службові обов`язки, чи міг бути вказаний проступок підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України.

Так, зі змісту наказу про звільнення вбачається, що обставини вчинення порушення не викладені взагалі, а зазначено підстави звільнення, якими є накази № 80/С від 19.07.2018 та № 114/С від 16.10.2018 про оголошення догани за порушення вимог п.3.12 ЦТ-0106.

З наданих представником відповідача доказів а саме: з протоколу наради при начальнику локомотивного депо від 03.04.2019 не вбачається, що від позивача відбиралися пояснення з приводу вказаних в ньому порушень, їх причини, а також не зазначено про вжиті заходи реагування керівництва з приводу вказаних порушень (а.с.42).

З наданої відповідачем копії пояснень ОСОБА_1 вбачається, що позивачем викладені обставини щодо подій повідомлення працівниками ВОХР про їх припущення здійснення крадіжки дизельного пального на тепловозі та виклик працівників поліції, що не є письмовими поясненнями з приводу порушення трудової дисципліни, за яке було звільнено позивача (а.с.90).

Крім того, з протоколу наради при начальнику локомотивного депо від 03.04.2019 вбачається, що перевірка стану паливної системи та визначення фактичних залишків дизельного пального на тепловозі проводилася за інформацією отриманої від працівників ВОХР, якими виявлено 14 каністр з дизельним пальним, а на протилежній стороні від каністр знаходився автомобіль марки ВАЗ, на задньому сидінні якого знаходилося 8 каністр та біля нього ще 2 каністри.

Суду не надано доказів того, що до подій, пов`язаних з виявленням каністр з дизельним пальним причетний ОСОБА_1 , а згідно протоколу наради матеріали перевірки по вказаному випадку надані до слідчого відділу національної поліції.

Відповідних письмових пояснень з приводу обставин, викладених в протоколі наради при начальнику локомотивного депо від 03.04.2019 до застосування дисциплінарного стягнення від позивача не відбиралося, а доказів того, що ОСОБА_1 відмовився їх надавати, суду не представлено.

Отже, представник відповідача не надав належних доказів, які б свідчили про вину в діях позивача та вказували на систематичність невиконання ним своїх функціональних обов`язків.

Перевіряючи правильність накладення дисциплінарних стягнень, які враховані при звільненні позивача суд звертає увагу, що відповідачем було порушено встановлений порядок їх застосування.

Так, з наданих представником відповідача матеріалів щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 80/С від 19.07.2018 та наказу № 114/с від 16.10.2018 вбачається, що в порушення ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани від позивача також не відбиралися письмові пояснення з приводу порушення трудової дисципліни. Належних та допустимих доказів того, що позивач відмовився від дачі пояснень суду не надано, інформація, що міститься в наданих представником відповідача актах щодо відмови ОСОБА_1 від дачі пояснень в судовому засіданні не доведена, доводи позивача про те, що письмові пояснення з приводу порушення трудової дисципліни у нього не відбиралися в судовому засіданні не спростовані.

Відповідно до положень п. 3.12 «Інструкції локомотивній бригаді» № ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, працівники локомотивних бригад повинні економно витрачати паливно-енергетичні ресурси, обтиральні та інші матеріали.

Однак в судове засіданні представником відповідача не було надано посадову інструкцію машиніста, з якою ознайомлено його під підпис з визначенням кола обов`язків.

03.04.2019 на нараді при начальнику Мелітопольського локомотивного депо розглядалося питання щодо можливого відбору дизельного пального з тепловоза 2 ТЕ1116 -1154 працюючого на базі КМС-136 в період з 01.04.2019 - 02.04.2019 та паливовикористання локомотивних бригад у складі машиністів тепловозу ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , помічниками машиністів тепловозу ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та встановлено у тому числі, що

02.04.2019 о 22 год.30 хв. в.о. заступника начальника з експлуатації ОСОБА_2 та машиніст інструктор локомотивних бригад ОСОБА_3 провели перевірку тепловозу 2 ТЕ116 -1154 на території КМС-136 станції Федорівка. Комісія отримала розпорядження від керівництва локомотивного депо провести перевірку стану пломбування, фарбування паливної системи та визначити фактичні залишки дизельного пального на тепловозі.

Локомотивна бригада у складі ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_4 прийняли тепловоз на базі КМС-136 о 22:00 02.04.2019 із залишками палива по секції «А» - 4700л(3875кг), по секції «Б» - 4850л(3999кг). На час перевірки о 0:15 03.04.2019 фактичні залишки дизельного палива складали по секції «А» - 4650л(3906кг), по секції «Б» - 4825л(4053кг). Витрати склали 75л(63кг), що відповідає виконаній роботі.

02/03.04.2019 тепловоз 2ТЕ116-1154 під керуванням локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 , явкою о 22:00 по станції Федорівка, до 23:59 знаходився у гарячому стані. О 23:59 тепловоз було переведено у неробочій стан для перевірки пломбування та фарбування паливної системи тепловоза. Контрольним розрахунком машиніста-інструктора ОСОБА_3 з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки, можливих недоліків в роботі локомотиву, погодних умов та профілю колії, норма витрат склала 60кг, фактичні витрати - 62кг. Перевитрати склали 2кг. Витрати по секціях склали: в секції «А» - 50 літрів(), в секції «Б» склали 25 літрів(). Різниця витрат склала 25 Літрів або 100%.

02.04.2019 локомотивна бригада у складі машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 явкою о 07:00 по станції Федорівка на базі KMC-136 виконувала господарчу роботу на тепловозі 2 ТЕ116 -1154 по заявці KMC-136, після закінчення роботи прибула з поїздом №8204 вагою 750т 37 вісей, на 126км перегону Федорівка - Світлодолинське для подальшого виконання роботи з господарчим поїздом. Контрольним розрахунком машиніста-інструктора ОСОБА_5 з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки, можливих недоліків в роботі локомотиву, погодних умов та профілю колії, норма витрат склала 170кг, фактичні витрати - 357кг. Перевитрати склали 187кг.

Крім того виявлено факт завищених витрат локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза ОСОБА_6 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_7 на тепловозі 2 ТЕ116 -1154, яка працювала з 31.03.2019 явкою о 21: здачею о 07:00 01.04.2019. Виконувала транспортування господарчого поїзду на дільниці Мелітополь-Стульневе № 8504 вагою 600т 64 вісей, Стульневе-Федорівка слідував п№ 4703. Контрольним розрахунком машиніста-інструктора ОСОБА_3 з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки, можливих недоліків в роботі локомотиву, погодних умов та профілю колії, норма витрат склала 657 кг, фактичні витрати - 818 кг. Перевитрати склали 161 кг. Також було виявлено значна різниця витрат по секціях тепловоза у кількості 150 літрів або 40%, витрати по секції «А» склали 525 літрів, по секції «Б» 375 літрів.

При детальному аналізі роботи Локомотивної бригади у складі машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 маршрут від 02.04.2019 зміною з 07:00 до 15:00 встановлено факт не відповідність часу роботи згідно швидкостемірною стрічкою та системою «Дельта-СУ», а саме згідно розшифрування швидкостемірної стрічки з 07:45 до 09:10 виконувалась маневрова робота з вагонами, однак згідно розшифрування даних системи «Дельта-СУ» в період з 07:40 до 08:35 локомотив в рух не приводився. В період з 10:15 до 14:47 виконувалась маневрова робота перегоні Федорівка - Світлодолинське, однак згідно розшифрування даних системи «Дельта-СУ» в період з 10:25 до 11:25 локомотив в рух не приводився. Дані зауваження вказують на те що локомотивна бригада втрутилась в роботу часового механізму швидкостеміра, чим порушили п.4.2 інструкції ЦТ-0033 затвердженої 18.01.2002. При перерахунку права витрат з використанням вище вказаних факторів результати за поїздку складають: право витрат - 259кг, факт витрат - 357кг. Перевитрати склали 98кг.

При детальному аналізі роботи Локомотивної бригади у складі машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 маршрут від 01.04.2019 зміною з 07:00 до 19:00 встановлено факт не відповідність часу роботи згідно швидкостемірною стрічкою та системою «Дельта-СУ», а саме згідно розшифрування швидкостемірної стрічки з 07:29 до 07:35 виконувалась маневрова робота по станції однак згідно розшифрування даних системи «Дельта-СУ» запуск тепловоза в секції «Б» було виконано о 07:35 та до цього часу рух тепловоза відсутній, В період з 11:35 до 17:45 виконувалась маневрова робота перегоні Федорівка - Світлодолинське, однак згідно розшифрування даних системи «Дельта-СУ» в період з 11:56 до 12:47,3 14:45 до 15:37 та з 17:06 до 17:49 локомотив в рух не приводився Дані зауваження вказують на те що локомотивна бригада втрутилась в роботу часового механізму швидкостеміра, чим порушили п.4.2 інструкції ЦТ-0033 затвердженої 18.01.2002. При перерахунку права витрат з використанням вище вказаних факторів результати за поїздку складають: право витрат - 340кг, факт витрат - 401кг. Перевитрати склали 61кг.

За наслідками виявлених порушень було складено протокол наради при начальнику Мелітопольського локомотивного депо від 03.04.2019 за результатами якого було прийнято рішення про розірвання трудового договору з машиністом тепловоза ОСОБА_1 та зазначено про необхідність підготовки та направлення профспілковій організації Мелітопольського локомотивного депо подання про розірвання трудового договору з машиністом тепловоза ОСОБА_1 .

Але як встановлено в судовому засіданні розірвання трудового договору та звільнення позивача ОСОБА_1 відбулось без згоди профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідне рішення профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо було винесено тільки під час розгляду справи, на виконання Ухвали суду.

Згідно витягу з протоколу № 47 від 18.06.2019 року засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо не надано згоду на звільнення машиніста тепловоза ОСОБА_1 на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Вказане рішення мотивовано тим, що згідно інструкції ЦТ-0106 п. 3.16 машиніст ОСОБА_1 повинен був зробити запис виявлених зауважень в роботі локомотива до журналу ТУ-152 після виконання поїздки.

В поданні є посилання на показники системи "Дельта-СУ", яка контролює роботу локомотива та витрати палива на ньому, але система "Дельта-СУ' на локомотиві 2 ТЕ116 -1154 не сертифікована, вона не проходить перевірку в органах метрології, на ній немає клейма та дати наступної перевірки.

Машиністу ОСОБА_1 наказами начальника депо були оголошені догани від 19.07.2018 р. № 80/С та від 16.10.2018 р. № 114/С за порушення вимог п. 3.12 "Інструкції локомотивних бригад" від 22.11.2004 р. № ЦТ-0106 щодо економного використання паливно-енергетичних ресурсів, але до дисциплінарної відповідальності в цих наказах були притягнуті і інші працівники локомотивних бригад.

На думку профспілкового комітету це мало місце тому що норми по використанню ПЕР були занижені.

02.04.2019 р. локомотивна бригада у складі машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_4 витратила за поїздку 357 кг дизельного палива при нормі 170 кг. Перевитрати склали 187 кг. На підставі цього машиніст тепловоза ОСОБА_1 наказом начальника депо від 03.04.2019 р. № 66/ОС був звільнений з посади згідно п. З ст. 40 КЗпП України.

Профспілковий комітет вважає, що до ОСОБА_1 могли бути застосовані інші міри окрім звільнення, наприклад: зниження класу кваліфікації; призначення позачергових іспитів; навчання у школі передового досвіду, де машиніста ОСОБА_1 навчили б правильному та економному водінню поїздів; його могли б позбавити премії за місяць; він міг бути переведеним на посаду помічника машиніста тепловоза та інше (а.с.72-74).

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Зі змісту протоколу засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо від 18.06.2019 року № 47 вбачається, що профкомом одноголосно не надано згоди на розірвання трудового договору з машиністом тепловозу цеху експлуатації структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» Мовчан О.В. на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. (а.с.73).

Крім того, відповідач при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання ОСОБА_1 трудових обов`язків, та не врахував положення ч. 3 ст.149 КЗпП України згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 почав свою трудову діяльність на Придніпровській залізниці з 2002 року, коли був прийнятий на посаду слюсаря по ремонту, потім був переведений на посаду помічника машиніста, а з 2015 року переведений на посаду машиніста тепловозу, де і працював на підприємстві по час звільнення.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст.40 іп.1 ст.41 КЗпП Украіни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП Украіни правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином, встановивши наведені вище обставини, на підставі оцінки сукупності доказів, суд дійшов висновку, що звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України не можна вважати законним, у зв`язку з чим є достатні правові підстави для скасування наказу про припинення трудового договору та поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до п.8 р.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» № 145 від 10.04.2019 року середня заробітна плата ОСОБА_1 на дату звільнення складає: за годину - 100 грн. 30коп. ; за день - 702 грн.10 коп. - з понеділка по п`ятницю, та 501 грн.50 коп. - в суботу; за тиждень 4 012 грн.00 коп., за місяць 16 740 грн.07 коп.

Згідно надано позивачем розрахунку, кількість робочих днів вимушеного прогулу за весь період, а саме з 03 квітня 2019 року по 26 травня 2020 року включно, складає 1 рік і 1 місяць (тобто 13 місяців), та 20 робочих днів, з яких 3 суботи.

Заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за зазначений період складає 231 061 грн.11 коп. (Двісті тридцять одна тисяча шістдесят одна грн.11 коп.).

(13 м. х 16 740,07 грн.) + (17 р/д х 702,10 грн.) + (3 р/д х 501,50 грн.) . - 217 620 грн.91 коп. + 11 935,70 грн. + 1 504,50 грн. = 231 061 грн.11 коп.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за з 03.04.2019 року по 26.05.2020 року включно, в розмірі 231 061 грн.11 коп. з утриманням при виплаті цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до ч.7 ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно з п.2,4 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, а також присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 768грн. 40 коп. згідно п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що 04.04.2019 року між позивачем та адвокатом Лапшиною А.І. було укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до розрахунку наданих послуг загальна вартість послуг адвоката Лапшиної А.І. за надання правничої допомоги ОСОБА_1 складає 6 500 грн., яка фактично була сплачена позивачем, а тому підлягає стягненню на користь останнього з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України не можна вважати законним, у зв`язку з чим є достатні правові підстави для скасування наказу про припинення трудового договору та поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

02 квітня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IХ (далі Закон №540-IХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону №540-IХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 211, 259, 263-268, ЦПК України, ст.ст. 233-237 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за участю третьої особи: Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за №66/ОС від 03 квітня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста тепловоза 3 класу цеху експлуатації Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, та поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_5 ), який зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , на зазначеній посаді з 03 квітня 2019 року.

Рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська б.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (, МФО 305482, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького б.108) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_5 ), який зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 квітня 2019 року по 26 травня 2020 року включно в розмірі 231 061 (двісті тридцять одна тисяча шістдесят одна) гривень 11 коп. з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків та зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська б.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (, МФО 305482, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького б.108) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н. НОМЕР_5 ), який зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська б.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (, МФО 305482, місцезнаходження: 49038, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького б.108) на користь держави (рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві//22030106, код отримувача за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «Судовий збір») судовий збір у сумі 768,40гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Текст повного рішення складено 06.06.2020 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко