Справа № 203/1505/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене подання, в обґрунтування якого державним виконавцем зазначено, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №60924621 з виконання виконавчого листа №203/1505/19, виданого 18.12.2019 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в сумі 40824 грн. На теперішній час рішення суду боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснюється, за викликами державного виконавця боржник не з`являється. Згідно отриманої інформації встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно в м.Саки АР Крим. 01.04.2016 року останньому було видано паспорт громадянина України. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період тимчасової окупації АР Крим, ОСОБА_2 було видано паспорт громадянина Російської Федерації. Також згідно отриманої інформації встановлено, що 03.03.2020 року боржник виїхав за межі України та станом на 09.06.2020 року до України не повертався. З огляду на це, наявні ризики, що боржник взагалі не повернеться на територію України, що призведе до того, що рішення залишиться невиконаним. Посилаючись на вказані обставини, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився. В зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності останнього та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в поданні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №60924621 з виконання виконавчого листа №203/1505/19, виданого 18.12.2019 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в сумі 40824 грн.

Постановою державного виконавця від 23.12.2019 року було відкрито виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що на теперішній час рішення суду боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснюється, за викликами державного виконавця боржник не з`являється. Згідно отриманої інформації встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно в м.Саки АР Крим. 01.04.2016 року останньому було видано паспорт громадянина України. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період тимчасової окупації АР Крим, ОСОБА_2 було видано паспорт громадянина Російської Федерації. Також згідно отриманої інформації встановлено, що 03.03.2020 року боржник виїхав за межі України та станом на 09.06.2020 року до України не повертався. З огляду на це, наявні ризики, що боржник взагалі не повернеться на територію України, що призведе до того, що рішення залишиться невиконаним.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень закону, тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, зокрема обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При цьому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого приватним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З наданих до подання матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржнику направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження та виклики до державного виконавця. Відсутні відомості щодо їх отримання та обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження.

Також з матеріалів не вбачається, що боржником вчинялись будь-які дії щодо приховування належного йому майна та доходів, або інші дії, які можливо було кваліфікувати як свідоме ухилення від виконання зобов`язань за виконавчим документом.

За вказаних обставин, суд не вбачає передбачених законом підстав до застосування обмежень у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно боржника ОСОБА_2 та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання державного виконавця за необґрунтованістю та не доведеністю вимог належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст.2,5,12,13,76-81,247,441 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може оскаржена державним (приватним) виконавцем, який вніс подання, сторонами виконавчого провадження та іншими зацікавленими особами шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак