Справа № 236/5012/19
28 квітня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Бєлоусова А.Є.,
за участю секретаря - Колесник О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно,
17.12.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 2-4).
Ухвалою судді від 20.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.73-74).
Ухвалою суду від 25.03.2020 залучено до участі у цивільній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 121-122).
Для участі в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 не прибула, однак була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 80).
Відповідача Лиманську міську раду, яка представляє об`єднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача для участі в судовому засіданні не прибув, натомість відповідачем надана письмова заява про розгляд справи без участі такого представника, заперечень проти позову відповідачем не висунуто (а.с. 130-131).
Третя особа ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 127, 132), в судове засідання не прибув про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.
Третя особа ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відповідну заяву(а.с. 135).
Третя особа ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав відповідну заяву(а.с. 133-134, 136).
Ухвалою суду від 28.04.2020 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.
Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 17.07.1961 в с. Терни, Словянського району, Донецької області народилась ОСОБА_5 (позивачка у справі), що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 10.07.1964 бюро ЗАГС, відповідний актовий запис № 23 від 28.08.1961, де батьками записані - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 7).
08.10.1979 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє дошлюбне прізвище на " ОСОБА_9 " (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, померла мати позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.01.2018, актовий запис № 05 (а.с. 9).
Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі з житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу № 2035 від 04.08.1987 (а.с. 21-22).
Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, з урахуванням вартості земельної ділянки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту про оцінку вартості нерухомого майна № 93/19, виготовленого ФОП ОСОБА_10 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 192/18 від 03.03.2018) станом на 27.11.2019 року становить 117000,00 гривень (а.с. 27-70).
Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).
За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Халою В.В. 11.12.2017, зареєстровано в реєстрі за № 249. Цим заповітом житловий будинок з господарчими будівлями, який належав померлій на праві приватної власності, і розташований по АДРЕСА_1 , вона заповідала ОСОБА_1 , позивачці по справі, на теперішній час не змінений та не скасований, що підтверджується повідомленням Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.06.2018 (а.с. 113-115).
Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Після смерті ОСОБА_7 спадщину в установленому законом порядку на підставі ст. ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняли спадкоємці за заповітом: позивачка ОСОБА_1 , донька померлої, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , онуки померлої, та ОСОБА_2 , що підтверджується заявами про прийняття спадщини (а.с. 94, 99, 102, 106).
Однак постановою від 12.12.2018 приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Свириденко Л.В., позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 на майно було відмовлено з тих підстав, що нотаріусу не надані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я померлої (а.с. 118).
Тобто на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно.
Відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Так відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».
Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.
Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з:
житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 , куди входять: житловий будинок "А-1", загальною площею 63,4 кв.м., в тому числі житловою площею 29,5 кв.м.; літня кухня "Б"; сарай "В"; вбиральня "Г"; душ "Д"; колонка "№1"; огорожа "№2".
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -