Справа № 493/736/20
Провадження № 2/493/355/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючої-судді МЯСКІВСЬКОЇ І.М.

за участю секретаря ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач посилається на те, що є власником житлового будинку, розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час в її будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак останній в даному будинку не проживає з 02.07.2015 року.

Реєстрація відповідача у будинку завдає позивачці значну перешкоду в оформленні субсидії, оплаті комунальних послуг та інше. Самостійно змінити місце реєстрації відповідач не бажає.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, проте надав до суду телефонограму, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, та просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.1995 року державним нотаріусом Балтської державної нотаріальної контори Смірновою Н.С., є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області № 854 від 29.04.2020 року , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але останній з 02.07.2015 року за вказаною адресою не проживає. (а.с. 9).

Згідно квитанцій по сплаті комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , платником комунальних послуг ОСОБА_1 (а.с. 10).

Суд, констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з реалізацією права на володіння, користування та розпорядження спірним майном, вирішуючи які, суд виходить з того, що стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, яким являється позивач, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої ст.. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 80, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 26.06.2020 року.

С У Д Д Я