Справа № 359/4419/20
Провадження № 2-н/359/238/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву Управляючого муніципального комунального підприємства-1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоповерховим будинком,

встановив:

11 червня 2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява, якою заявник просить видати судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь УМКП-1 повну заборгованість в сумі 6998,04 грн. за отриману послугу з управління багатоквартирним будинком.

18 червня 2020 року до суду надійшла відповідь з Реєстраційної служби Бориспільської міської ради, згідно якої встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, приходжу висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Заява повинна відповідати вимогам, зазначеним в ст. 163 ЦПК України.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору.

За подання до суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» встановлюється у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв`язку.

Відповідно пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » документи на підтвердження сплати судового збору позивачем подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Судом встановлено, що УМКП-1 в порушення вказаних вимог, надали копію платіжного доручення про сплату судового збору.

Крім того, з копії платіжного доручення не вбачається за можливе встановити чи дійсно сплачено заявником судовий збір за заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості саме з ОСОБА_1 .

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 165, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою Управляючого муніципального комунального підприємства-1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоповерховим будинком, відмовити.

Роз`яснити заявнику право на звернення з вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України. Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.В. Яковлєва