г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4855/19
Номер провадження 2/213/531/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі : головуючого судді - Нестеренка О.М.

секретар судового засідання - Шрам В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений п.1.5 Договору про сплату аліментів на дитину від 24.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1416, з 1/4 частини від усіх видів його доходів на прожитковий мінімум для дитини відповідного віку; звільнити його від сплати додаткових витрат на дитину у розмірі 1000 грн., передбачених п.1.7 цього Договору; звільнити його від сплати грошових коштів у розмірі 2500 грн., передбачених п.1.8 Договору. Також просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.11.2017 між ним та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого він має сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, а також зобов`язався брати участь у додаткових витратах на дитину у сумі 1000 грн. щомісяця (п.1.7), додатково раз на рік сплачувати грошові кошти для забезпечення літнього відпочинку дитини у розмірі 2500 грн. (п.1.8). Але, оскільки на цей час змінився його матеріальний та сімейний стан, він офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, і 15 березня 2019 року зареєстрував новий шлюб, то не заперечує проти щомісячного стягнення аліментів, але у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому вважає що інші передбачені договором грошові суми буде сплачувати за необхідністю, по домовленості з відповідачем, а не в обов`язковому порядку.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відкрите ухвалою від 09.01.2020.

Позивач просив розглядати справу за його відсутності /а.с.14/.

Відповідач відзив на позов не подала, але в установлений строк і в установленому нормами ЦПК України порядку подала клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, та докази направлення їх позивачу /а.с.31-46/. В клопотанні зазначила, що позовні вимоги не визнає, не погоджується з твердженням позивача про зміну (погіршення) його матеріального стану, оскільки їй відомо, що позивач на час укладення Договору проживав і на цей час проживає в АР Крим, де працює, має постійне місце роботи /а.с.48/.

Ухвалою від 16.03.2020 за клопотанням представника відповідача витребувано докази у справі.

Належним чином повідомлений відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності /а.с.80/.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Сторони у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 24 листопада 2017 року уклали Договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1416, предметом якого встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка буде проживати з матір`ю, проти чого батько не заперечує, має право реалізовувати весь обсяг прав, передбачений СК України для участі у вихованні дитини, проти чого не заперечує матір. Пунктами 1.4-1.6 Договору визначено, що ОСОБА_1 зобов`язується надавати ОСОБА_4 аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісяця, не пізніше 15 числа поточного місяця, готівкою, під розписку отримувача. Згідно з п.1.7 Договору батько дитини зобов`язується брати участь у додаткових витратах на дитину у сумі 1000 грн., і додатково раз на рік сплачувати грошові кошти у розмірі 2500 грн. для забезпечення літнього відпочинку дитини, яка має бути здійснена до кінця травня поточного року (п.1.8).

Крім зазначеного, Договором передбачена виплата платником аліментів неустойки у виді пені в розмірі 3 % у разі невиконання, несвоєчасного виконання умов даного договору та виникнення заборгованості з вини платника.

Згідно з наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб 15.03.2019 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 /а.с.12/. Інших доказів суттєвої зміни сімейного стану або зміни свого матеріального стану, зокрема наявності інших аліментних зобов`язань, позивач не навів і суду не надав.

Водночас, відповідач надала докази на підтвердження витрат на спільного з позивачем сина, зокрема копії товарних чеків та квитанцій на придбання одягу, взуття, телефону, копію квитанції про оплату путівки в молодіжний табір на суму 13700,00 грн. оплату путівок на відпочинок, копію довідки про оплату навчання сина у музичній школі, копії квитків на літаки до інших держав, копію паспорта дитини ОСОБА_3 з відмітками про перетинання ним державного кордону України.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей та з права сторін шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.181 СК України аліменти на утримання дитини сплачуються на користь того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Норма ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів, або звільнення від них.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що у даному випадку розмір аліментів визначений домовленістю між батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом укладення нотаріально посвідченого договору.

Водночас, суд враховує, що згідно з положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідженими доказами судом встановлено, на підтвердження своїх вимог позивач в позові не навів і суду не надав належних та допустимих доказів зміни обставин, що впливають на розмір необхідних до сплати аліментів, оскільки інших доказів зміни сімейного стану, крім свідоцтва про шлюб, він не надав. Доказів зміни матеріального стану з моменту укладення нотаріально посвідченого Договору про сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, взагалі не надано. Зокрема, позивач не надав доказів на підтвердження того, що на цей час не працює, або має інші аліментні зобов`язання.

Водночас, інформацією, отриманою із Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_6 у період з 01.01.2017 по 25.03.2020 неодноразово перетинав державний кордон України, остання відмітка про виїзд від 21.03.2019 /а.с.66/. Цю обставину, а саме відсутність позивача на території України, суд пов`язує з відсутністю інформації про його доходи в органах податкової служби України (крім соціальних виплат до 2018 року) та органах Пенсійного фонду /а.с.63,71/, і не може прийняти її як доказ погіршення матеріального стану Позивача, тому критично ставиться до тверджень позивача про відсутність у нього доходу та погіршення матеріального стану.

Як вбачається із укладеного сторонами Договору, він передбачає відповідальність за невиконання положень договору. Так, згідно з п.2.4 Договору, у разі виявлення нецільового використання аліментів отримувачем, платник отримує право на звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів або про внесення їх частини на особистий рахунок дитини. Однак посилання на таку обставину позов не містить, а відповідачем надано достатньо переконливих доказів витрачання коштів на належне утримання дитини, його виховання та духовний розвиток.

Також суд враховує, що незважаючи на положення Договору про те, що усі суперечки з приводу виконання його умов та їх тлумачень повинні вирішуватись сторонами шляхом ведення переговорів, і тільки, якщо сторони не зможуть прийти до консенсусу - в судовому порядку, позивач зазначає, що жодних заходів досудового врегулювання спору ним не проводилось.

За таких обставин, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, і не знаходить підстав для зміни розміру щомісячних аліментів, що сплачує позивач відповідно до Договору, та звільнення його від сплати додаткових витрат на дитину, а тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки в задоволенні позову відмовляється, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.192 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати додаткових витрат на утримання дитини, передбачених Договором про сплату аліментів від 24.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1416, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з наступного дня після закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19) до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_6 - зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Нестеренко