Провадження № 2/428/2572/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 28.10.2006 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від цього шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто домовленість щодо способу виконання його обов`язку утримання сина. Після чого позивачем 12.07.2016 добровільно, не ґрунтуючись на письмовій угоді або судовому рішенні, була подана письмова заява (рапорт) за місцем роботи про утримання з його грошового забезпечення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення повноліття на користь ОСОБА_2 .

З відповідачкою ОСОБА_3 , позивач перебував у шлюбі з 12.08.2016 до 04.05.2018. Від цього шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до судового наказу Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2017 (справа № 428/12349/17) з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.11.2017. Таким чином, утримувані з позивача аліменти загалом становлять 50 відсотків його заробітку (доходу), що перевищує встановлену законом частку.

У зв`язку з цим він змушений звернутися до суду та просить встановити розміри аліментних виплат на своїх двох дітей не менше ніж 33,3 відсотків від його сукупного доходу та розділити між дітьми порівну, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття щомісячно.

На виконання ухвали суду від 13.11.2019 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає з наступних підстав. Позивач просить суд встановити розмір аліментних виплат на своїх двох дітей не менше ніж 33, 3 відсотка від його доходу, які поділити порівну між дітьми. Однак повторне встановлення розміру аліментів нормами Сімейного кодексу України не передбачено. Діти, на яких позивач сплачує аліменти, з ним не проживають, а отже позивач не є особою, яка має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 на двох дітей. Крім того, позивач фактично звернувся до суду з позовною заявою, а не із заявою про видачу судового наказу. Також жодних змін, погіршень, поліпшення або інших істотних обставин позивачем у позовній заяві не наводиться. Підстави для зміни розміру аліментів, враховуючи доводи позовної заяви та доданих до неї документів, відсутні.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій він зазначив, що вважає аргументи відповідача ОСОБА_3 необґрунтованими і непереконливими.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Пояснив, що спочатку першій дружині ОСОБА_2 , поки вона перебувала у декретній відпустці, він сплачував аліменти добровільно на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів. Потім на підставі судового наказу від 28.02.2020 року він продовжив сплачувати аліменти на сина ОСОБА_7 на користь відповідачки ОСОБА_2 . На підставі судового наказу від 28.11.2017 року він сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів на користь другої дружини ОСОБА_9 . Після того, як перша дружина вийшла на роботу, він вирішив подати позов про зменшення розміру аліментів, оскільки вважає, що на теперішній час вона не потребує аліментів у такому розмірі. За весь час сплати аліментів на двох дітей його заробіток не змінився, його стан здоров`я не змінився. Він допомагає матеріально своїм батькам, але не може підтвердити цього документально. Відповідачки обидві працюють.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнала позовні вимоги. Пояснила, що вона працює, витрачає половину своєї заробітної плати на утримання дитини, це близько 5 тисяч гривень щомісяця. Від відповідача вона отримує аліменти у розмірі 3500 грн. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 28.10.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 28.10.2006 року зареєстрували шлюб, актовий запис 784. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.12.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис 977. Батьком якого записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.05.2016 у справі № 428/3674/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з копії рапорту ОСОБА_1 від 12.07.2016 на ім`я в.о. начальника ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 , останній просить починаючи з 01.07.2015 року утримувати з його грошового забезпечення аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення повноліття на користь ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 12.08.2016 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 12.08.2016 року зареєстрували шлюб, актовий запис 466. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_11 , дружини - ОСОБА_11 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 03.04.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис 242. Батьком якої записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_13 .

Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.05.2018 у справі № 428/4037/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 розірвано.

Згідно з копією судового наказу № 428/12349/17, виданого 28.11.2017 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно з копією судового наказу № 428/1371/20, виданого 28.02.2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Згідно з довідкою № 805/111/15-19 від 02.10.2019, виданою Управлінням боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Луганській області, ОСОБА_1 з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Згідно з довідкою № 703/111/22-2019 від 03.10.2019 року, виданою Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області, з 01.07.2016 на підставі заяви ОСОБА_1 утримуються та перераховуються аліменти у розмірі 25 % на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 . Також з 01.03.2018 на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсії, стипендії та інші доходи боржника Сєвєродонецького МВДВС від 05.03.2018 № 55534383 проводиться утримання та перерахування аліментів у розмірі 25 % на користь ОСОБА_13 на утримання дочки ОСОБА_8 . Загальна сума утриманих аліментів складає 50 відсотків нарахованого доходу грошового забезпечення. Заборгованість по нарахуванню та сплаті аліментів відсутня.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з положеннями статті 183 Сімейного кодексу України аліменти стягуються у розмірі: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку платника аліментів. У зв`язку з чим позивач вважає, що на двох дітей він повинен сплачувати аліменти у розмірі 33,3 відсотка від всіх видів доходу, а тому розмір стягуваних з нього аліментів підлягає зменшенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року по справі № 6-143 цс13.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вже зазначалось раніше позивачем та встановлено в судовому засіданні, позивач має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . На двох дітей він сплачує аліменти і загальна сума аліментів становить 50 % його заробітку.

Мотивуючи свою позовну заяву, а також надаючи пояснення в судовому засіданні, позивач зазначив, що оскільки обидві його колишні дружини працюють, він вирішив подати позов про зменшення розміру аліментів, адже вважає, що на теперішній час вони не потребують аліментів у такому розмірі. Крім того, посилався на статтю 183 Сімейного кодексу України, якою встановлено розмір аліментів на утримання дітей.

Однак суд не погоджується з такою думкою позивача та вважає її помилковою з огляду на таке.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача та матеріалів справи, з 2017 року і до моменту звернення з цим позовом до суду позивач сплачував аліменти на утримання двох дітей у загальному розмірі 50 % від його доходу. Як на день подання позову, так і на день ухвалення судового рішення його матеріальний стан ані погіршився, ані покращився. З 07.11.2015 року по теперішній час позивач має постійне місце роботи та регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення, розмір якого, зі слів позивача, за вказаний період фактично не змінювався і є майже однаковим щомісяця. Також не змінився у цей період і сімейний стан позивача та не погіршився чи поліпшився його стан здоров`я. Будь-яких доказів на підтвердження зворотного позивачем суду не надано.

Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 192 СК України, як для збільшення, так і для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача. Підстави, які наведені позивачем на обґрунтування позову, є його особистою думкою, яка не відповідає вимогам сімейного законодавства, а тому не може бути прийнята судом до уваги.

Посилання позивача на ст. 183 СК України суд також вважає помилковим, з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З наведеної норми закону вбачається, що вказані розміри аліментів можуть бути встановлені судом у разі звернення стягувача до суду із заявою про видачу судового наказу, який є особливою формою судового рішення, яке ухвалюється без проведення судового засідання, але не свідчить про те, що при розгляді справ за позовами про зміну розміру аліментів суд зобов`язаний безумовно дотримуватись таких розмірів, оскільки для збільшення або зменшення розміру аліментів встановлений інший порядок та інші підстави, визначені статтею 192 СК України.

Отже, враховуючи, що матеріальний та сімейний стан сторін не змінився, стан здоров`я когось із них не погіршився чи поліпшився, суд вважає, що законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відсутні, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_5 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_6 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_7 .

Повне рішення складено 05.06.2020 року.

Суддя І. С. Посохов