Справа №:755/6734/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі Головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» просило суд: «замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у виконавчих листах № 2-1519/10, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ»; замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», у виконавчому провадженні № 50849354, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ»»

Представник заявника ТОВ «ФУ «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ»» в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.

Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. (п. 2 ч.3 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши наведені ТОВ «ФУ «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ»» доводи щодо підстав заміни сторони виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судом встановлено, що 28 вересня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 2-1519/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 864,13 грн. та судовий збір.

На виконання рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 19.11.2010 року видано виконавчі листи № 2-1519/10, про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.

Вказані виконавчі листи було пред`явлено на примусове виконання до органів ДВС.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Васильківського МУЮ Марченка В.Г. від 21.03.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесеній в рамках виконавчого провадження № 24009208, виконавчий лист № 2-1519 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості повернуто стягувачу.

Як убачається із витягу з Результату пошуку виконавчих проваджень від 14.06.2019 року, в провадженні Голосіївського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві знаходиться виконавче провадження № 50849354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2949 2950.

Відповідно до пп. (а) п. 2.1 договору визначено, що з урахуванням положень цього Договору та відповідно до них, Продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець цим погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити Ціну купівлі.

Згідно пп. (а) п 2.3. договору, права вимоги за кредитами переходять від Продавця до Покупця та, з урахуванням інших зобов`язань Продавця та Покупця, викладених у цьому Договорі, зобов`язання Продавця передати Права вимоги за кредитами Покупцеві є виконаним з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у Дату закриття.

Відповідно до акту прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 укладеного з ОСОБА_1 .

Проте зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва убачається, що заборгованість з відповідачів в солідарному порядку стягнута на користь позивача за кредитним договором № 18-7YU/06-2006А від 16.06.2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 905.

Пунктом 1 договору визначено, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців - та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами застави, з у рахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Права вимоги означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні так і умовні) Банку в якості кредитора до Боржників (як позичальників, так і майнових/фінансових поручителів) за Кредитними договорами, а також всі права вимоги Банку до осіб, які надали забезпечення (згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору), за всіма договорами забезпечення, включаючи будь-які з прав та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Банку щодо виконання Позичальниками та особами, які надали забезпечення, будь яких своїх обов`язків за Кредитними договорами та Договорами забезпечення згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Як убачається із Виписки з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 1369/К від 11.05.2019 року, до ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» перейшло право вимоги за кредитним договором № 18-7YU/06-2006А від 16.06.2006 року укладеним між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року висловлена правова позиція у справі № 6-122цс13 у якій зазначено про те, що виходячи зі змісту статтей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимог (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вирішуючи питання про можливість заміни сторони стягувача у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів № 2-1519/10 суд приймає до уваги те, що заявником не надано жодних належних доказів переходу прав вимоги за кредитним договором № 18-7YU/06-2006А від 16.06.2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та договором поруки № 18-7YU/06-2006А від 16.06.2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». Крім того, заявник у своїй заяві зазначає, що оскільки ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не було стороною Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеному між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», тому крім наданих раніше та наданих разом з останньою заявою доказів, заявник не має будь-яких доказів про перехід прав вимог від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Звертаючись до суду, заявником не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, тих обставин, на які заявник посилається в своїй заяві. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявником не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, на підтвердження своїх заявлених вимог. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 Цивільного процесуального кодексу України, заявник також не скористався, клопотань про витребовування доказів в порядку ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, не заявляв.

Таким чином, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування заявлених вимог, суд приходить до висновку про те, що заявником не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження, не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 43, 76-81, 84, 442, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: