КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Юзькова О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/3874/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Торгово-промислової палати України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Лото КР» про визнання сертифікату незаконним та недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання сертифікату незаконним та недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 червня 2016 року між ним, як ФОП, та ТОВ «Гранд-Лото КР» було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому, 11 травня 2018 року у нежитловому приміщенні, що орендоване ТОВ «Гранд-Лото КР», було вчинено ймовірно підпал, внаслідок якого йому було завдано збитки. Відповідно до договору оренди від 16 червня 2016 року орендар ТОВ «Гранд-Лото КР» було зобов`язане застрахувати відповідне орендоване приміщення від пожежі за власний рахунок, проте не вчинило цього, й листом від 20 червня 2018 року було повідомлено позивача про відсутність підстав для сплати суми відшкодування завданої шкоди.

Позивач вказує, що він подав позов про розірвання договору оренди та стягнення з ТОВ «Гранд-Лото КР» суми боргу по орендній платі та суму на відшкодування завданої шкоди. Натомість ТОВ «Гранд-Лото КР» отримало в Торгово-промисловій палаті України сертифікат №8252 від 24 вересня 2018 року, яким було встановлено, що пожежа, яка мала місце 11 травня 2018 року, що мала наслідком загоряння орендованого приміщення, є форс-мажорними обставинами.

ОСОБА_1 вважає, що відповідна пожежа не є, та не може бути форс-мажорними обставинами, а тому на його переконання відповідний сертифікат є незаконним, оскільки пожежа, що виникла внаслідок підпалу не є надзвичайною, невідворотною чи обставиною непереборної сили, адже не має природного походження та не входить в перелік обставин непереборної сили, визначених пунктом 7.1 договору оренди від 16 червня 2016 року, а тому просив визнати незаконним та недійсним сертифікат №8252 про форс-мажорні обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що висновки суду першої інстанції стосовно необхідності розгляду вказаної справи в порядку господарського судочинства є необґрунтованими.

Апелянт вказує, що вже звертався із даним позовом до суду загальної юрисдикції в порядку ЦПК України і ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року було відкрито провадження й остання не оскаржувалась відповідачем та не була скасована.

Апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом неправильно з`ясовано всі обставини справи та помилково зроблено висновок про те, що спір між позивачем та відповідачем слід розглядати в порядку господарського судочинства, оскільки власником пошкодженого приміщення являється саме фізична особа ОСОБА_1 , а не ФОП, і тому наявність сертифікату № НОМЕР_1 порушує права фізичної особи.

ОСОБА_1 вважає, що даний спір є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_1 , адвокат Тімченко М.Ю. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що дійсно між ФОП ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ «Гранд-Лото КР» як орендарем було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Вважає висновок суду щодо наявності спірних відносин між позивачем як ФОП та ТПП, які відносяться до категорії господарських спорів безпідставним, мотивуючи свій висновок тим, що позивач звернувся до суду із позовом до Торгово-промисловою палати як фізична особа - власник вищезазначеного нежитлового приміщення, а не як ФОП. З врахування викладеного просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представник позивача ОСОБА_2 ,вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження по справі мотивував своє рішення тим, що видача Торгово-промисловою палатою України сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є послугою, яка в розумінні статті 178 ГК України є публічним зобов`язанням. Вказано, що враховуючи суть спірних правовідносин, спір про визнання недійсним сертифікату про форс-мажорні обставини не належить до судів загальної юрисдикції, захист порушеного права про оскарження отриманого сертифікату має відбуватися за правилами господарського судочинства.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у 2019 році ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просив визнати незаконним та недійсним сертифікат №8252 про форс-мажорні обставини, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання. Торгово-промислова палата може займатися підприємницькою діяльністю лише в тому обсязі, в якому це необхідно для виконання її статутних завдань. Одержаний нею прибуток не розподіляється між членами торгово-промислової палати, а спрямовується на виконання її статутних завдань.

Торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн (ч.1 ст.3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно із ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2018 року Торгово-промислова палата України видала ТОВ «Гранд-Лото КР» сертифікат №8252 про форс-мажорні обставини . Зазначений сертифікат був виданий ТОВ «Гранд-Лото КР» як учаснику господарського договору - договору оренди частини нежитлового приміщення №1 укладеного 16 червня 2016 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Гранд-Лото КР» (а.с.31-32). Зазначені обставини також повністю узгоджуються із обставинами викладеними у позовні заяві ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду міста Києва 09 вересня 2019 року .

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів, та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що видача Торгово-промисловою палатою України сертифікатів про форс-мажорні обставини є послугою, яка в розумінні статті 178 ГК України є публічним зобов`язанням і вказаний спір необхідно розглядати за правилами господарського судочинства.

Вказаний висновок також було зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №805/2078/15-а (провадження №11-884апп18).

Враховуючи характер спірних правовідносин, а також той факт, що вказані відносини склались між учасниками господарського договору - ТОВ «Гранд-Лото КР» з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_1 з другої сторони,апеляційний суд доходить висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки випливає із правовідносин юридичної особи та фізичної особи-підприємця щодо виконання умов договору оренди нежитлового приміщення.

Вказане підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого вказано, що одним із видів діяльності ОСОБА_1 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Окрім того, сам позивач в своїй позовній заяві вказує про те, що виступав як фізична особа-підприємець у вказаних правовідносинах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 17 червня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв