ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/816/20 Справа № 179/506/19 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бузівської сільської ради Личківської ОТГ про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Бузівської сільської ради Личківської ОТГ про визнання права власності на спадкове майно за законом. Просив, визнати за ним право власності на домоволодіння - житловий будинок, загальною площею 115 кв.м., жила 78 кв.м. в АДРЕСА_1 (а.с.2).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: - житловий будинок загальною площею 111,8 кв. м., жилою 78,1 кв. м. з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яке складається з: А - житловий будинок; а, а1 прибудова; Н навіс; К свердловина; № 1-3 огорожа (а.с.33-34)

Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2019 року вирішено питання судових витрат (а.с.80).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , особа, яка вважає, що рішенням суду зачіпаються його права, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.46-53).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є батьком позивача, відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 22.09.1953 року (а. с. 5).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.10.2018 року, актовий запис № 1603 (а. с. 10).

Відповідно до копії погосподарської книги Бузівської сільської ради 317, особовий рахунок № НОМЕР_3 , домоволодіння в АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_3 (а.с. 6-9).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись ст. 524,529,549 ЦК УРСР (1963 р.), виходив із того, що позивач є спадкоємцем за законом. Позивач прийняв спадщину шляхом фактичного управління і володіння спадковим майном.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1-3, 6 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу.

Постановлене судове рішення зазначеним критеріям не відповідає.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги документів, на підставі договору дарування від 25 липня 1986 року ОСОБА_3 отримав в дар від ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1 (а.с.56).

23 грудня 1998 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заповів належний йому садовий будинок АДРЕСА_1 рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заповіт посвідчено державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В. (а.с.64).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.60).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.62).

Матеріалами справи підтверджено, що 04 листопада 1941 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 (а.с.65). ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6 (а.с.66). ІНФОРМАЦІЯ_6 у подружжя ОСОБА_7 народився син ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 у подружжя ОСОБА_7 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_8 (а.с.67).

ОСОБА_9 є сином ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 від 29 травня 2012 року (а.с.71).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_10 (а.с.70).

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в особі законного представника ОСОБА_10 звернулися до суду з апеляційною скаргою, зазначаючи, що мають право на спадкове майно, а саме садовий будинок АДРЕСА_1

Матеріали справи не містять жодних доказів, що останні зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини на спадкове спірне майно, так само матеріали справи не містять обґрунтованої відмови нотаріуса у вчинені нотаріальних дій за заявою ОСОБА_2 .

У пункті 1 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 йдеться про обов`язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Матеріали справи не містять вмотивованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, встановив, що позивач прийняв спадщину шляхом фактичного управління і володіння спадковим майном, однак матеріали справи не місять жодних доказів на підтвердження такого факту.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, невірно застосував норми матеріального права та припустив порушення норм процесуального права, а саме, не перевірив та не залучив до участі у справі всіх осіб права та інтереси, яких зачапаються, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Оскільки питання про залучення осіб до участі у справі вирішується на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення сторін у справі на стадії апеляційного перегляду.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу позивача, що він не позбавлений можливості повторного звернення до суду з відповідним позовом в передбачений законом порядок.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Бузівської сільської ради Личківської ОТГ про визнання права власності на спадкове майно за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 960,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: