Справа № 1306/9156/12 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1614/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Курій Н.М.,

за участю секретаря Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі ПАТ «Укрінбанк») про визнання додаткового договору недійсним, посилаючись на те, що 27 листопада 2006 року між ним та АТ «Укрінбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрінбанк», був укладений кредитний договір, згідно з яким він отримав від банку кредит на споживчі цілі в розмірі 30 000,00 доларів США зі строком повернення до 26 листопада 2009 року. Під час розгляду Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області справи за позовом ПАТ «Укрінбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, йому стало відомо про існування Додаткового договору № 1 від 01 грудня 2006 року до кредитного договору від 26 листопада 2009 року, згідно з яким розмір кредиту збільшився до 55 000,00 доларів США.

Позивач зазначає, що вказаний Додатковий договір він не підписував, нікого не уповноважував його підписувати, а також не отримував за вказаним Додатковим договором ніяких грошових коштів, тому звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним Додатковий договір № 1 від 01 грудня 2006 року до кредитного договору від 26 листопада 2009 року на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України (т.1, а.с. 2-4).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року судові рішення по справі було скасовано і передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с. 33-35).

За результатами нового розгляду справи судом першої інстанції заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року, що оскаржується, позов задоволено.

Визнано недійсним додатковий договір № 1 від 01.12.2006 року до кредитного договору № 61059 від 27.11.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Український інноваційний банк» в особі директора Дрогобицької філії Прим`як М.В.

Вирішено питання судових витрат (т.2, а.с. 78-79).

У листопаді 2017 року до суду з заявою про перегляд вищезгаданого заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року звернулося Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»: як юридична особа на яку було перереєстровано відповідача по справі, Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», у зв`язку зі зміною останнім найменування (том 2, а.с. 82-83, 121).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2018 року вищезгадану заяву ПАТ «Українська інноваційна компанія» про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року було залишено без задоволення (том 2, а.с. 112, 116) і згаданий заявник оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права (том 2, а.с. 117-119).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі (том 2, а.с. 144-145).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року на клопотання апелянта, ПАТ «Українська інноваційна компанія» (том 2, а.с. 159-160), апеляційне провадження у справі було зупинено - до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги ПАТ «Юрія» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2017 року у справі № 925/698/16 (том 2, а.с. 168-170).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у зв`язку з тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у вище згаданій справі господарської юрисдикції № 925/698/16 було частково задоволено касаційну скаргу ПАТ «Юрія»: скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 06.10.2017 року і постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року та направлено цю справу на новий розгляд до суду першої інстанції апеляційне провадження у справі було поновлено (том 2, а.с. 192-193).

Представник позивача з посиланням на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 - подав до суду заяву про закриття апеляційного провадження у справі (том 2, а.с. 174-175).

Як вбачається зі змісту вищезгаданої постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, як ПАТ «Українська інноваційна компанія», так і Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»), приймали активну участь у судовому розгляді згаданої справи господарської юрисдикції, а відтак їм також добре відомо про висновки, до яких прийшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду згаданої справи.

Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» апеляційну скаргу на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року у даній справі не подавало.

Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», добре знаючи про постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №925/698/16 (як ініціатор зупинення апеляційного провадження у даній справі у зв`язку з розглядом згаданої справи) та отримавши ще 06 травня 2020 року ухвалу Львівського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року про поновлення апеляційного провадження у даній справі (том 2, а.с. 194, 195), жодних нових доводів, міркувань, заперечень тощо до Львівського апеляційного суду не подало.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За вищенаведених обставин, а також з урахуванням того, що дана справа перебуває в провадженні судів з 2012 року, колегія суддів відхиляє клопотання, як ПАТ «Українська інноваційна компанія», так і ПАТ «Український інноваційний банк», про відкладення апеляційного розгляду справи (призначеного на 25 травня 2020 року) на іншу дату.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали справи, зокрема з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом частини 1 статті 352 ЦПК України, повністю або частково оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції мають право учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Апелянт, ПАТ «Українська інноваційна компанія», подав до суду апеляційну скаргу, як учасник справи, а саме: як відповідач, який у липні 2016 року змінив найменування з Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» та Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія».

В той же час, постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16 встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» не було і не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», а також те, що Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» не було припинено (змінено, перереєстровано тощо) на Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (том 2, а.с. 177-191).

Відтак, належним відповідачем у даній справі залишається Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (а не Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»), яке апеляційну скаргу на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року у даній справі не подавало.

Як вбачається зі змісту роз`яснень, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого нормами ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Керуючись ст.ст. 352, 358, 362, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повну ухвалу складено 25 травня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Курій Н.М.