Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7297/16 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу 295/7297/16 за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2020 року, яка постановлена під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження відносно нього у праві виїзду за межі України, що було застосоване на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц. В обґрунтування вимог зазначив, що державним виконавцем ОСОБА_2 24.02.2016 року було відкрито виконавче провадження №50288161 з виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з нього в солідарному порядку на користь ПАТ «ВіЕйБІ Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5 404 695 грн. 60 коп. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 задоволено подання державного виконавця та його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. Зазначив, що не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки не знав про відкриття виконавчого провадження №50288161 та не отримував відповідну постанову. На підтвердження факту виконання рішення суду посилається на щомісячні відрахування із заробітної плати, оскільки майно, за рахунок якого можливо виплатити заборгованість по виконавчому провадженню №50288161, у нього відсутнє.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2020 року заяву задоволено. Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 13 грудня 2007 року), застосоване на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц до моменту фактичного виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 . Зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 встановлено факт ухилення боржника від виконання рішення суду. Суд першої інстанції неправомірно скасував заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, оскільки рішення суду в повному обсязі не виконано, а погашення заборгованості за рахунок відрахувань із заробітної плати свідчить про формальне виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц тимчасово позбавлено ОСОБА_1 права вільно залишати свою країну, не враховуючи те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2016 ВП № 50288161 було отримано представником лише 21.10.2016 та не враховано наявність іпотечного та заставного майна, яке залишилось не реалізованим на момент ухвалення рішення суду від 25.10.2016. Вказує, що ОСОБА_1 працює на посаді директора ПрАТ «Коростенський хлібзавод», до компетенції якого згідно Статуту належить представляти інтереси підприємства, в тому числі і за кордоном, а наявність обмеження позбавляє його можливості в повному обсязі виконувати посадові обов`язки. Водночас, на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ в Житомирській області від 27.04.2015 проводиться щомісячне стягнення із заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 20%. Вказує, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконаних зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» Колосюк В.А. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Державний виконавець Сладь Т.П. в апеляційному суді пояснила, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, оскільки він працює ще на інших підприємствах, отримує пенсію, проте цю інформацію приховував від державного виконавця. Зазначені обставини були встановлені самим державним виконавцем і лише після цього направлено виконавчі документи для здійснення відповідних відрахувань з метою виконання рішення суду. Державний виконавець також пояснила, що у 2018 році було здійснено запити орієнтовно у 25 банківських установ з метою з`ясування наявності грошових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , та встановлено, що два таких рахунки було відкрито у ПАТ КБ «Приватбанк» та чотири - у Райффазен Банк Аваль, проте ці факти ОСОБА_1 також приховав.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції вказав, що сам по собі розмір непогашеного боргу достеменно не свідчить про ухилення від виконання боржником обов`язків щодо його погашення, оскільки, як зазначив державний виконавець в судовому засіданні, із заробітної плати боржника протягом трьох останніх років щомісячно утримується 20%, за рахунок яких і погашається певними частинами сума заборгованості. Отже боржник вживає заходи щодо виконання рішення суду, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про вмотивованість заяви останнього та наявність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 50288161 з виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» (стягувача) заборгованості за кредитним договором в сумі 5 404 695 грн. 60 коп.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №2-338/11 від 06.12.2019 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС»(т.1 а.с.244).

14.01.2020 державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у ВП № 50288161 (т.1 а.с.244).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2020 залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України правонаступника стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос».

25.10.2016 року Апеляційним судом Житомирської області постановлено ухвалу, якою задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання виконавчого листа №2-388/2011, виданого 06.05.2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Апеляційний суд у постанові від 25.10.2016 встановив, що згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Держаної прикордонної служби України від 11 травня 2016 року №064-9308/0/15-16 боржник ОСОБА_1 упродовж 2015-2016 років багаторазово перетинав кордон України. За таких обставин ОСОБА_1 витрачаються значні кошти для поїздок за кордон, але ним з 2011 року по теперішній час у погашення заборгованості жодних проплат не здійснено.

Матеріалами справи підтверджено, що після встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржником станом на листопад 2019 року сплачено в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом грошові кошти в розмірі 20 498,85грн. (т.1а.с.187).

Стягнення проводиться бухгалтерією ПАТ «Коростенський хлібозавод» у розмірі 20% щомісячно із заробітної плати боржника ОСОБА_1 , який є генеральним директором зазначеного підприємства з 1 вересня 2015 року (т.1 а.с.20).

У грошовому виразі стягнута сума щомісячних відрахувань спочатку (січень 2017 року) становила 515,20грн з поступовим підвищенням до 682,32грн ( у жовтні 2019 року) (а.с.187).

Сума зазначених відрахувань свідчить про те, що боржник отримує заробітну плату у мінімальному розмірі.

Відповідно до частин 1-3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до статті 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та убачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Частинами 5, 6, 7 статті 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 , посилаючись на право суду скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, мотивував свою заяву тим, що він не ухиляється від виконання рішення суду, оскільки Приватним акціонерним товариством «Коростенський хлібозавод» проводиться щомісячне відрахування з його заробітної плати у розмірі 20% на виконання рішення суду від 06.05.2011 за виконавчим листом №2-388/11, власне майно, яке він міг би добровільно реалізувати на виконання рішення суду, у нього відсутнє. Також зазначав, що банк (стягувач) може задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна. Окрім того заявник вказав, що він, як генеральний директор Приватного акціонерного товариства «Коростенський хлібозавод», без доручення діє від імені Товариства з метою представництва його інтересів в усіх органах, установах, підприємствах та організаціях як в Україні, так і за кордоном.

Проте колегія суддів вважає, що мотиви, наведені у заяві ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не є достатньо обґрунтованими та не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи.

Так, державним виконавцем надано суду відповідь на його запит із Пенсійного фонду України від 28.05.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Коростенському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію в розмірі 9 655,33грн.(т.2 а.с.100).

За даними Пенсійного фонду України від 28.05.2020 про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, ОСОБА_1 працює у Приватному акціонерному товаристві «Коростенський хлібозавод», Товаристві з обмеженою відповідальністю «Укрресурс» та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Твій хліб». Усі зазначені підприємства розташовані за однією юридичною адресою : АДРЕСА_1 , вул. Шолом-Алейхема, буд. 62. (т.2 а.с.99).

Проте боржник у добровільному порядку не повідомив державного виконавця про інші місця роботи, отримувану пенсію. Державним виконавцем самостійно була здобута зазначена інформація та направлено відповідні постанови для стягнення коштів за судовим рішенням.

Окрім того державним виконавцем було надано для огляду в судовому засіданні відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» та Райффайзенбанк про відкриття боржником у 2018 році двох та чотирьох рахунків відповідно у зазначених банківських установах.

Відкриття рахунків, рух коштів по них відбувалось без відома державного виконавця, оскільки державним виконавцем було накладено арешт на майно та рахунки боржника.

Наведене свідчить про те, що дії боржника полягали у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Отже, доводи заявника про те, що він не ухиляється від виконання рішення суду, оскільки із його заробітної плати у ПрАТ «Коростенський хлібозавод» проводяться відповідні відрахування, є неспроможними.

Посилання заявника та його представника на те, що ОСОБА_1 є поручителем у зобов`язальних правовідносинах, а тому рішення суду можливо виконати за рахунок заставного майна ТОВ «Астрал», не можуть бути враховані, оскільки на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області (тепер відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавчий лист №2-388/2011, виданий 06 травня 2011 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк «ВіЕйБі Банк» (тепер ТОВ«Фінансова компанія «ГЕЛІОС» (стягувача) заборгованості за кредитним договором в сумі 5 404 695 грн. 60 коп. (т.1 а.с.4). Виконавчі листи про стягнення заборгованості із ТОВ «Астрал» у зазначеному відділі на примусовому виконанні не перебувають.

Доводи заявника та його представника про те, що скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України перешкоджає виконанню функцій боржника ОСОБА_1 , як генерального директора, оскільки Статутом ПрАТ «Коростенський хлібозавод» передбачено, що генеральний директор без доручення діє від імені Товариства з метою представництва його інтересів в усіх органах, установах, підприємствах та організаціях як в Україні, так і за кордоном, не заслуговують на увагу, оскільки заявником не надано жодного доказу на підтвердження співпраці ПрАТ «Коростенський хлібозавод» з іноземними фірмами, необхідності виїзду за межі України у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, укладення угод чи будь-якого представництва за кордоном.

Таким чином, ураховуючи наявність ознак ухилення боржника від виконання рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволення заяви.

Водночас, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ч.8 ст. 441 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження відносно нього у праві виїзду за межі України, що було застосоване на підставі ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 25.10.2016 у цивільній справі №295/7297/16-ц.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 10.06.2020.

Головуючий Судді