ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1280/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!»,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих порушенням зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (далі - ТОВ «Джоін ап!», відповідач) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих порушенням зобов`язання.

Позов обґрунтований такими обставинами. 17.08.2018 ОСОБА_1 уклав з туристичним оператором ТОВ «Джоін ап!», від імені та за дорученням якого діяв турагент - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , змішаний договір на туристичне обслуговування № 68/18. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг з подорожі позивача та двох членів його сім`ї до Туреччини, Бодрум, готель Golden Age Bodrum 4*, на період з 24.08. по 31.08.2018. На виконання умов договору позивач оплатив повну вартість туристичних послуг в сумі 39 400 грн. 24.08.2018 позивач разом з дружиною та малолітнім сином прибули у Бодрум , де їх зустрів представник відповідача, який повідомив про зміну готелю Golden Age Bodrum 4* на Мio Вianco 4*. Позивач не погоджувався на зміну готелю, але з огляду на пізню годину, перебування за кордоном з малолітньою дитиною, позивач з сім`єю змушені були їхати у вказаний готель. Побачивши готель, вони відмовились поселятися, але на це ніхто не реагував. В готелі їм надали напівпідвальну кімнатку з невеликим вікном. У кімнаті відчувалась сирість, замість трьох повноцінних спальних місць було одне двоспальне ліжко і крісло, в якому запропонували спати сину. На прохання поміняти номер на рецепції повідомили, що вільних номерів немає. Окрім того по приїзду їх не забезпечили харчуванням. Зв`язатися з турагентом у позивача не було можливості через відсутність wi- fi . На наступний день зустріч з гідом не дала ніяких результатів. Останній повідомив, що усі готелі узбережжя зайняті, вільних місць немає і до кінця туру не буде, а усі питання слід вирішувати з головним офісом у Києві. Однак офіс у Києві на зв`язок не виходив, а лише приймав заяви та скарги. Вони кожного дня дзвонили та писали скарги, повідомляючи, що їх не влаштовує готель та наявні умови, але належної реакції на їх скарги не було. Спочатку повідомили, що їх переселять в інший готель, а потім запропонували як комплімент безкоштовну екскурсію, від якої вони відмовилися.

Позивач посилається на те, що змінивши без погодження з ним параметри туристичної послуги відповідач порушив зобов`язання, у зв`язку з чим повинен відшкодувати завдані таким порушенням збитки у розмірі вартості оплаченої туристичної послуги в сумі 39 400 грн.

Позивач також зазначає, що через невиконання відповідачем умов договору він, його дружина та дитина зазнали душевних страждань і переживань, компенсацію яких він оцінює в розмірі 20 000 грн. на одну особу.

Ухвалою від 02.01.2019 суд залишив позов без руху.

Ухвалою від 26.03.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 01.10.2019.

01.10.2019 у зв`язку з неявкою сторін суд відклав розгляд справи на 16.01.2020.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, проте його представник в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав.

Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

17.08.2018 між турагентом - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , яка діяла від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Джоін ап!» на підставі агентського договору на реалізацію турпродукту № 1928/16 від 14.12.2016, та туристом ОСОБА_1 , який діяв у власних інтересах та в інтересах дружини ОСОБА_5 і сина ОСОБА_6 , було укладено договір про надання туристичних послуг № 68/18 (далі - Договір).

Предметом даного Договору є зобов`язання туроператора через турагента відповідно до заявки туриста забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), та зобов`язання туриста їх прийняти та оплатити.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 2.1. Договору, позивач замовив тур в Туреччину, курорт Бодрум, готель Golden Age Bodrum 4*, тип розміщення: standart room, на період з 24.08.2018 по 31.08.2018, вартість якого становила 39 400 грн.

На виконання умов Договору позивач сплатив відповідачу повну вартість туристичного продукту в загальному розмірі 39 400 грн., що підтверджується банківськими квитанціями від 17.08.2018.

Судом встановлено, що по прибуттю в Туреччину сім`ї позивача замість готелю Golden Age Bodrum був запропонований для проживання інший чотирьохзірковий готель Мio Вianco, що підтверджується копіями реєстраційної та виїзної картки даного готелю.

З пояснень позивача та наданих ним фотокарток вбачається, що умови проживання у наданому йому номері в готелі Мio Вianco не відповідали умовам, обумовленим під час укладення договору, а саме: номер був розташований у напівпідвальній частині приміщення з одним невеликим вікном на рівні поверхні землі.

У зв`язку з цим позивач під час перебування на відпочинку звертався до відповідача з вимогами про поселення в готель, передбачений Договором, які залишились без реагування.

Представник відповідача в готелі Мio Вianco також направляв заявку щодо переселення туристів у заброньований готель або інший готель з належними умовами проживання, проте заявка була відхилена з посиланням на відсутність такої можливості.

Наведені обставини свідчать про неналежне виконання зобов`язань за договором про надання туристичних послуг і доказів, які б їх спростовували, суду не надано.

Доводи позивача про те, що замість обумовлених Договором трьох окремих повноцінних спальних місць у наданому їм номері було одне двоспальне ліжко і крісло для дитини, суд визнає необґрунтованими, оскільки з листа бронювання (ваучера) вбачається, що умовами договору було передбачено наявність в номері одного двоспального ліжка (2AD) та спальне місце для дитини, і доказів протилежного суду не надано.

Не доведено належними доказами і ненадання сім`ї позивача послуг харчування 24.08.2018.

Після повернення з подорожі позивач звернувся до відповідача з претензією щодо неналежного виконання умов договору, у задоволенні якої було відмовлено з посиланням на те, що на виконання вимог Закону України «Про туризм» туристам було запропоновано альтернативний варіант заміни готелю, на який туристи погодилися, всіма туристичними послугами скористалися в повному обсязі, при цьому загальна вартість наданих послуг з проживання в готелі Мio Вianco рівноцінна вартості проживання в готелі, що була сплачена туристами. До того ж туристам в якості компенсації були запропоновані екскурсії.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання туристичних послуг,які регулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм» (далі - Закон № 324/95-ВР), який визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики в галузі туризму та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України..

На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі статтею 1 Закону № 324/95-ВР туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Статтею 5 даного Закону визначено, що туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Відповідно до статті 20 Закону № 324/95-ВР за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

За приписом частини 3 статті 19-1 Закону № 324/95-ВР туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (статті 32 Закону № 324/95-ВР).

Умови укладеного між сторонами Договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм.

Так, відповідно до пункту 3.2.4. Договору туроператор через турагента має право на будь-які зміни тривалості, маршруту та інших параметрів туристичних послуг, що входять до складу туристичного продукту, за погодженням з туристом.

Згідно з умовами, визначеними пунктами 3.4.2., 3.4.4. Договору, турист має право на отримання комплексу туристичних послуг відповідно до прийнятого та оформленого Листа бронювання та на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною, при дотриманні вимог, передбачених пунктом 8 цього Договору.

Пункт 8 Договору регулює порядок вирішення спорів сторін та передбачає, що у разі наявності у туриста претензій з питань обслуговування, він подає письмову претензію протягом 14 днів з моменту закінчення туру.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом.

Статтею 33 Закону № 324/95-ВР передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право, зокрема, вимагати відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги).

Аналіз наведених законодавчих норм в сукупності з такими загальними принципами цивільного законодавства як розумність та справедливість, дає підстави для висновку, що у разі непогодження сторонами договору на туристичне обслуговування у встановленому законом порядку зміни його умов, зазначених у прийнятому та оформленому листі бронювання, та при відсутності у договорі вказівки на розмір компенсації за неналежне виконання туристичних послуг, включених до туристичного продукту, належним і адекватним способом захисту порушених прав туриста буде відповідне зменшення ціни наданої послуги.

Судом встановлено, що позивач дотримався вимог договору щодо звернення до відповідача з письмовою претензією, однак у її задоволенні відповідач відмовив.

Зі змісту відповіді відповідача на претензію позивача вбачається, що підставою для відмови у її задоволенні є фактично положення пункту 4.20. Договору, яким передбачено, що у випадку, якщо турист скористався запропонованою йому альтернативною послугою, претензії щодо ненадання послуг, що обумовлені в листі бронювання та Договорі та туристичне обслуговування, вважаються необґрунтованими, а послуги за Договором наданими належним чином і в повному обсязі.

Проте суд не може погодитися з такою позицією відповідача, оскільки відповідачем не доведено обґрунтованість зміни готелю, поважність причин завчасного неповідомлення позивача про зміну умов договору та не надано доказів, які б свідчили про те, що неналежне виконання умов договору сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або в результаті подій, які відповідач не міг передбачити.

За обставинами даної справи відповідач в односторонньому порядку змінив умови договору в частині послуги проживання (розміщення), при цьому позивач не погоджувався на поселення в готель, не передбачений договором, однак змушений був у ньому проживати у зв`язку з відсутністю альтернативи.

Водночас суд не погоджується і з доводами позивача про те, що відповідач повинен відшкодувати йому повну вартість туристичного продукту зважаючи на те, що неналежне виконання умов договору стосувалося лише послуги проживання, а доказів неналежного надання інших туристичних послуг, що входили до замовленого позивачем туристичного продукту (авіаперевезення, трансферу, медичного страхування, харчування тощо), суду не надано.

Оскільки ні укладений сторонами Договір, ні національне законодавство, не визначають розмір компенсації за неналежне виконання умов договору про надання туристичних послуг, при вирішенні даного спору суд застосовує Франкфуртську таблицю, яка була розроблена асоціацією туроператорів Німеччини для уніфікації правил повного або часткового відшкодування вартості туру внаслідок будь-яких порушень з боку туроператора, або третіх осіб, і яку на сьогоднішній день використовують більшість туристичних операторів, які працюють в країнах Європейського Союзу.

Згідно з пунктом 1 Франкфуртської таблиці за ненадання заброньованого готелю передбачена компенсація в розмірі 10-25% від вартості послуги.

Отже ураховуючи, що доказів на підтвердження вартості послуги проживання суду не надано, та беручи до уваги, що сім`я позивача не була поселена у заброньований готель і впродовж усього строку туристичної подорожі проживала у номері, умови проживання у якому не відповідали умовам договору, суд дійшов до переконання про застосування компенсації в розмірі 20% від ціни усієї туристичної послуги, що становить 7 880 грн.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 33 Закону № 324/95-ВР, за нормою якої заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди та визначає, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих доказів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу та членам його сім`ї душевних страждань і переживань, викликаних неналежними умовами проживання під час завчасно спланованого відпочинку, витратах часу і зусиль на неодноразові звернення до відповідача з вимогою про виконання умов договору та з претензією щодо повернення коштів, збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав.

З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу та членам його сім`ї моральної шкоди в сумі 5 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим.

Зважаючи на результат розгляду справи та враховуючи, що позивач як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставкою, встановленою Законом України про судовий збір» для вимог майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» на користь ОСОБА_1 компенсацію за неналежне виконання умов договору про надання туристичних послуг в розмірі 7 880 гривень та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а усього 12 880 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» в дохід держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!», місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, 201-203, код юридичної особи: 28729427.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: