465/5901/19
2-р/465/6/20
У Х В А Л А

судового засідання

18.06.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Балиті К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права користування та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права користування та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення: визнано за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 ; зобов`язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 91 кв. м. позначених під індексом 1 площею 2,6 кв. м., 2 площею 3,3 кв. м., 3 площею 2,8 кв. м., 4 площею 1,6 кв. м., 5 площею 13,1 кв. м., 6 площею 25,0 кв. м., 7 площею 24,4 кв. м., 8 площею 14,1 кв. м.

У подальшому 15.06.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про роз`яснення заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року в частині того, що він вселився у квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордера, а Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради розпорядження про присвоєння зазначеній квартирі квартирного номера 7 «А» не приймалося. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що ним було подано заяву до Франківської районної адміністрації про укладення договору найму житлового приміщення, але йому було відмовлено, оскільки не зрозуміло з рішення суду, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є однією і тією ж квартирою проживання та користування позивача.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.1 ст.6, ст.13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 271ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Із змісту статті 271ЦПК України вбачається, що роз`яснення судового рішення це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Зі змісту зазначеної статті вбачається і те, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Як правило, роз`ясненню підлягає резолютивна частина судового рішення, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог.

При цьому особи, які ініціювали роз`яснення, у відповідній заяві мають вказати: що саме у резолютивній частині судового рішення є незрозумілим; варіанти тлумачення судового рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини судового рішення може вплинути на ефективність його виконання.

Поряд з резолютивною частиною судового рішення може бути роз`яснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень чинного законодавства, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини. Тобто, роз`яснення судового рішення це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, при цьому забезпечуючи дотримання принципів «незмінності» змісту рішення та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

Як зазначено в заочному рішенні Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 13.06.1984 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою з місця проживання по склад сім`ї і прописки № 730 від 01.08.2019 р., виданою ЛКП «Вулецьке».

У вказаному рішенні судом також встановлено, що 01.08.1972 року Виконком Ленінської райради депутатів трудящих видав ОСОБА_9 , сім`я якого складається із 4 осіб, ордер №253 на право зайняття квартири АДРЕСА_1

У судовому засіданні на підставі преюдиційних фактів, встановлених Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15.03.2016 року та Постановою Верховного Суду від 18.01.2018 року у справі 465/3255/14ц встановлено, що сім`я позивача на законних підставах проживає у квартирі АДРЕСА_1 з наступних мотивів.

Як установлено апеляційним судом Львівської області та Верховним Судом, ОСОБА_9 на сім`ю з чотирьох осіб на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих від 28 вересня 1972 року № 807 було видано ордер № 253 від 01 серпня 1972 року на право заняття квартири АДРЕСА_1 . У цій квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, вказаними преюдиційними рішеннями судів встановлено, що ОСОБА_10 зі своєю сім`єю, у тому числі його сином ОСОБА_1 , що є позивачем у даній справі, вселилися у квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордера № 253 від 01 серпня 1972 року.

Крім того, апеляційним судом Львівської області та Верховним Судом установлено, що Франківською районною адміністрацією розпорядження про присвоєння вказаній квартирі квартирного номера «7А» не приймалося.

Аналізуючи вищенаведені преюдиційні рішення, Суд дійшов висновку, що розбіжності в документах щодо нумерації однієї і тієї ж квартири не спростовують того факту, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є однією і тією ж квартирою проживання та користування позивача ОСОБА_1 , яка знаходяться у будинку АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_1 не існує, оскільки Франківською районною адміністрацією розпорядження про присвоєння квартирного номера 7 «А» не приймалося.

Суд вважає, що роз`яснення рішення суду у такий спосіб не змінило змісту рішення, а лише конкретизувало житлове приміщення, на яке за позивачем визнано право користування та зобов`язано Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення.

Отже, дана ухвала про роз`яснення судового рішення є достатньо чіткою, зрозумілою, та такою, що чітко роз`яснює порядок виконання судового рішення, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Серед основних засад судочинства в Україні, крім іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на викладене, проаналізувавши всі матеріали справи, заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року є не зрозумілим в частині, що стосується визнання права проживання та користування ОСОБА_1 житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язання Франківської районної адміністрації Львівської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму вказаного житлового приміщення, суд вважає за необхідне роз`яснити заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року.

Керуючись ст. 271,ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права користування та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, задоволити повністю.

Роз`яснити заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації, Треті особи: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації, ЛКП «Вулецька», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права користування та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, а саме те, що квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_1 є однією і тією ж квартирою проживання та користування позивача ОСОБА_1 та його сім`ї, яка знаходяться у будинку АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_1 не існує, оскільки Франківською районною адміністрацією розпорядження про присвоєння квартирного номера «7 «А»» не приймалось; заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.03.2020 року є підставою для визнання за ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та укладення Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради з ОСОБА_1 договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 91 кв. м. позначених під індексом 1 площею 2,6 кв. м., 2 площею 3,3 кв. м., 3 площею 2,8 кв. м., 4 площею 1,6 кв. м., 5 площею 13,1 кв. м., 6 площею 25,0 кв. м., 7 площею 24,4 кв. м., 8 площею 14,1 кв. м.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ванівський Ю.М.