233 Справа № 2-1500/2011
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

секретаря Теліціної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка Донецької області заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-1500/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що рішенням Червоновардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», з нього на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 13380 грн. 86 коп. та судові витрати. Також за заявою позивача ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області 20 вересня 2001 року було постановлено ухвалу, якою його було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України Матеріали вище вказаної судової справи знаходилися в Червоногвардійському районного суді м. Макіївки Донецької області, діяльність якого на теперішній час припинена у зв`язку із знаходження на тимчасово окупованій території України. На даний час у заявника виникла необхідність у відновленні втраченого провадження з метою скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 20 вересня 2011 року. На підставі викладного ОСОБА_1 просить відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1500/2011 за позовомПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині рішення суду від 29 листопада 2011 року та ухвали від 20 вересня 2011 року про забезпечення позову.
Заявник ОСОБА_1 до суду не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про підтримання заявлених вимог.
Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив заяву про відновлення втраченого судового провадження розглядати за його відсутності, зазначивши, що прийняття рішення залишає на розсуд суду.
Суд, перевіривши зібрані матеріали, приходить до наступного.
Згідно зі ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Відповідно до ст. 490 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" або ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визнання територіальної підсудності справ» від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 визначено територіальну підсудність Дебальцевського міського суду Донецької області у зв`язку із проведенням антитерористичної операції до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.
Судом встановлено, що позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 надійшла до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області, де 12 вересня 2011 року було заведено обліково-статистичну картку на цивільну справу (позовне провадження), справа № 2-1500/11, провадження по справі № 2/553/8275/11 (а.с. 14), в якій відображено рух цивільної справи.
Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 13380 гривень 86 копійок за кредитним договором б/н від 20.08.2007 року, судовий збір у розмірі 133 гривні 81 копійка та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок, а всього стягнуто 13634 гривні 67 копійок (а.с. 15).

Матеріали цивільної справи № 2-1500/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості перебували в Червоногвардійському районному суді м. Макіївки Донецької області, будівля якого знаходиться в м. Макіївка Донецької області, яке у теперішній час не контролюється органами державної влади України, та до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області не надходили (а.с. 9).

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному законодавству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим висновок про можливу втрату судового провадження в цивільній справі № 2-1500/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
З метою відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-1500/2011 судом використанні процесуальні документи, одержані з електронної бази даних (програми Д-3) Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області, доступ до якої наданий Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, зокрема повний текст рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 15).
Крім того, на запит Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України отримано копію ухвали Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 вересня 2011 року про забезпечення позову (а.с. 33).
У відповідності до ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Згідно ч. 1 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
Як встановлено судом, метою відновлення втраченого судового провадження є скасування заходів забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Для відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року у справі № 2-1500/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, одержане судом з програми Д-3 Червоногвардійського районного, та ухвалу Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 вересня 2011 року про забезпечення позову, надану Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України .
Враховуючи вищенаведене та мету відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині змісту рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року та ухвали Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 вересня 2011 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 488-495 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 2-1511/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині змісту ухвали Червногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 вересня 2011 року та в частині змісту в частині змісту рішення Червногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 20 вересня 2011 року у справі № 2-1500/2011 в наступній редакції:

Справа № 2-1500/2011

УХВАЛА

20 вересня 2011 року м. Макіївка

Суддя Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області Рассуждай В.Я. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2011 року до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13380,86 та судових витрат.

20.09.2011 року після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача ухвалою судді відкрито провадження у справі та попередній розгляд призначений на 27 вересня 2011 року о 11.00 годин.

Разом із зверненням із вказаним позовом позивач звернувся на адресу суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить відповідачу шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реалізацію, здійснювати його відчуження. Крім того, позивач просить суд обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб МУ УМВС України в Донецькій області видачу відповідачу паспорта (проїзного документа); Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів (проїзних документів) обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Дослідивши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У разі постановлення ухвали без повідомлення особи щодо якої просять вжити заходи забезпечення, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Відповідно до положень п.п. 1, 3 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого п. 4 ст. 151 ЦПК України). Позов майнового характеру, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 вказаної Постанови Верховного Суду України, при розгляді заяв про забезпечення позову, суд повинен при вирішенні питання про забезпечення позову брати до уваги не тільки інтереси позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Ні нормами ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, ні положеннями вищевказаного Пленуму Верховного Суду України, не передбачено до розгляду заяви про забезпечення позову, або під час її розгляду, проводити судом розшук майна або грошових коштів, належних відповідачу для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, розглянувши заяву позивача щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача, приходжу до виводу про необхідність відмовити позивачу, в задоволенні клопотання в цій частині, оскільки до заяви позивача не долучено будь-яких документів, які свідчать про те, що на праві власності відповідача належить, конкретне рухоме чи нерухоме майно, а також грошові кошти , на яке можливо накласти арешт з метою забезпечення позову.

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (надалі Закону) громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з п. 8 ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 6 вищевказаного Закону та п.п. 8 п. 22 Постанови Кабінету Міністрів, від 31.03.1995 р. № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта (проїзного документа), та тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо громадянин у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої статті 6 Закону, а саме у разі коли щодо особи подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 25 Постанови Кабінету Міністрів, від 31.03.1995 р. № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» тимчасове затримання або вилучення паспорта здійснюється за рішенням суду, органів прокуратури, міграційної служби, внутрішніх справ, служби безпеки, охорони державного кордону, військових комісаріатів, дипломатичних представництв чи консульських установ України.

Враховуючи розмір заявлених позовних вимог та з метою усунення можливості у відповідача уникнення виконання зобов`язань приходжу до висновку щодо необхідності тимчасового обмеження виїзду відповідача за межі України до закінчення провадження у цієї цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні заяви в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, належні ОСОБА_1 .

До закінчення провадження у справі обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Червоногвардійським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 19.06.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 у праві виїзду за межі України.

Копію ухвали для виконання направити Адміністрації прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не призупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя:

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада 2011 року у справі № 2-1500/2011 (повний текст) в наступній редакції:

Справа № 2-1500/2011

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року

Червоногвардійський районний суд міста Макіївки Донецької області у складі:

головуючого судді Рассуждай В.Я.,

при секретарі Гумірової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Макіївці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанкдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ ПриватБанкзвернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13380,86 гривень, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 133,81 гривень та витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень.

Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.08.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.07.2011 року має заборгованість 13380,86 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4849,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6282,81 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1135,68 грн.; а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 613,37 грн.

Представник позивача Утушкін О.О., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, та пояснив, що через важке матеріальне становище не має можливість сплатити дану заборгованість.

Суд проаналізувавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідача, представлені суду документи і докази, приходить до переконання про те, що між сторонами по даній справі виникли й існують правовідносини, передбачені і регульовані статтями 526, 527, 530, 553, 554 ЦК України та вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанкдо ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так у судовому засіданні було встановлено те, що між ПАТ КБ „ПриватБанк і відповідачем по даній справі ОСОБА_1 20.08.2007 року було укладено кредитний договір б/н на суму 5000 гривень 00 копійок, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови зазначеного договору відповідач належним чином не виконував, через що за ним сталася заборгованість за кредитним договором у розмірі 13380 гривень 86 копійок. Вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, а саме: розрахунком заборгованості, наданим позивачем, копією заяви позичальника від 20.08.2007 року, копією умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача по даній справі на користь позивача судові витрати (судовий збір у вигляді державного мита у розмірі 133,81 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень).

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 13380 (тринадцять тисяч триста вісімдесят) гривень 86 копійок за кредитним договором б/н від 20.08.2007 року, судовий збір у розмірі 133 (сто тридцять три) гривні 81 копійка та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок, а всього стягнути 13634 (тринадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 67 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Червоногвардійський районний суд міста Макіївки протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України процесуальні строки, зокрема, на апеляційне оскарження ухвали, передбачений ст. 354 цього кодексу, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя