ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1521/20
Провадження № 22-ц/4820/996/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Хмельницької області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та майнової шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом, вказував, що постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Бандури Б.Б. від 29 жовтня 2019 року незаконно закрито кримінальне провадження №0000249, відомості про яке були внесені до ЄРДР на підставі його заяви. Згодом, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року вказану постанову слідчого скасовано. Внаслідок цієї незаконної постанови щодо закриття кримінального провадження у справі йому завдано майнову та моральну шкоду. Майнова шкода виразилась у понесених витратах на проїзд до Хмельницького міськрайонного суду для подачі скарги, використанні електроенергії та фарби картриджу лазерного принтера та придбавання паперу для її написання. На ці дії ним витрачено 6 годин часу, кожну з яких оцінює у 10000 грн. Загалом майнова шкода становить 60030 грн.

Заподіяну моральну шкоду внаслідок прийняття незаконного рішення слідчого прокуратури визначив у сумі 3 000 000 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вважає хибним висновок суду про те, що факт скасування постанови слідчого про закриття кримінального у справі не свідчить про заподіяну шкоду позивачу, за скаргою якого воно було скасоване. Вважає, що суд не застосував сталу практику Верховного Суду щодо презумпції заподіяння особі моральної шкоди органами досудового розслідування. Як наслідок, його права внаслідок скасування незаконного судового рішення слідчого судді, залишилися незахищеними, а оскаржуване судове рішення унеможливило їх поновлення шляхом відшкодування майнової та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Хмельницької області вказала про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Вважає, що суд правильно встановив відсутність підстав для стягнення майнової та моральної шкоди.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що 07 листопада 2017 року слідчим відділу прокуратури Хмельницької області Бандурою В.В. на підставі заяви ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, а саме заподіяння працівниками Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області йому тілесних ушкоджень та відкрито кримінальне провадження №0000249.

Постановою слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Бандури Б.Б. від 29 жовтня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діях працівників Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2019 року постанову слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Бандури Б.Б. від 29 жовтня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000249 скасовано.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано. При цьому позивачем не доведено, що внаслідок прийняття постанови слідчого про закриття кримінального провадження було заподіяно йому майнову та моральну шкоду.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Законом визначено механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зміст наведених норм ЦК України, у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести усі елементи складу цивільного правопорушення - наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправним рішенням та завданою шкодою.

Матеріали справи не містять даних про визнання позивача потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Один лише факт, що прийняте слідчим прокуратури в порядку КПК України процесуальне рішення про закриття кримінального провадження згодом були скасоване судом з процесуальних підстав, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, за скаргою якого воно було скасоване.

Витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є моральною шкодою в розумінні ст. 1174 ЦК України.

Хоча постанова слідчого про закриття кримінального провадження і була скасована судом з підстав їх невідповідності нормам КПК України, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок прийняття цих постанов було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача, справа не містить.

При цьому процесуальні порушення, які були допущені слідчим при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні були усунуті шляхом постановлення слідчим-суддею ухвали про скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження.

Крім того, сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки нормами КПК України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, який реалізовано позивачем.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), в постанові від 31 липня 2019 року (справа № 686/22133/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції правильно врахував саме вказану останню правову позицію Верховного Суду і обґрунтовано не взяв до уваги попередні правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права до спірних правовідносин, викладені у постановах Верховного Суду у справах №638/6944/16-ц, № 638/6944/16-ц, № 199/6713/14-ц, на які посилається апелянт.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 червня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко