Справа № 165/3102/19
Провадження № 2/165/187/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Дячук С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

13 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у його приватній власності. В спірній квартирі зареєстроване постійне місце проживання його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак остання більше шести років в ній не проживає, не сплачує комунальні послуги, не турбується житлом та не бере участі в його утриманні. Реєстрація постійного місця проживання відповідача позбавляє його можливості в повній мірі користуватися цим майном. Крім того, за таких обставин, він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Відтак, просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Крім того, просила суд залишити судові витрати за позивачем (а.с. 50).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме через оголошення розміщене на офіційному сайті судової влади (а.с. 49).

Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Конституцією України, положеннями ст.316, ст.317, ст.319, ст.321 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який передбачає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України).

Права власника житла визначені у ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав від 22 листопада 2010 року відповідач ОСОБА_1 на підставі рішення Нововолинського міського суду від 12 жовтня 2010 року набув у власність 27/50 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4).

Також, у приватній власності позивача ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12)

Копією будинкової книги підтверджується, що у спірному житлі за вищезазначеною адресою зареєстроване постійне місце проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с.8-11).

Згідно акту від 13 вересня 2019року складеного та затвердженого начальником КП «УЖК №2» (а.с.13), відповідач ОСОБА_2 понад шість років в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Жодних доказів того, що відповідач з поважних причин не проживає в квартирі у судовому засіданні не здобуто, однак встановлено, що перешкод у користуванні житлом, їй ніхто не чинив.

Враховуючи вищевикладені норми закону та з огляду на те, що позивачем документально підтверджено правомірність своїх вимог, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки понад рік не проживає у житлі та ним не користується.

Оскільки представник позивача просила судові витрати у справі залишити за позивачем, судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений при подачі позову до суду та підтверджений документально (а.с.3), суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.383, ст.405 України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, такою, що втратила право користування нерухомим майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк щодо подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження судового рішення продовжується на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк