ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/33/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

гловуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судомовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чеграхчі Дмитра Івановича у виконавчому провадженні № 57909290 та скасувати постанову про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника та скасувати повідомлення про внесення відомостей про ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі боржників.

Скарга обгрунтована тим, що у листопаді 2019 року на поштову адресу скаржника надійшло повідомлення з банку про арешт його рахунків. Звернувшись до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, дізнався про те, що у рамках виконавчого провадження № .11.2019 року державним виконавчем Чеграхчі Д.І. винесені постанови про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про розшук майна боржника та внесені відомості про нього як про боржника до Єдиного державного реєстру боржників. Скаржник не погоджується з вказаними постановами та вважає їх такими, що мають бути скасовані, оскільки його, як сторону виконавчого провадження, належним чином не повідомляли як про винесення вказаних постанов, так взагалі і про відкриття виконавчого провадження, що являється порушенням чинного законодавства. Заява скаржника про перерахунок заборгованості з урахуванням наданих квитанцій та довідок про доходи була проігнорована державним виконавцем. Арешт власних коштів на рахунках відповідача, а також на кредитному рахунку, з якого здійснюються погашення аліментів на утримання дитини, сприяє збільшенню заборгованості у даному виконавчому провадженні. Заборгованість, яка виникла ще на момент відкриття виконавчого провадження, сплачував своєчасно щомісяця. Скаржник щомісяця здійснює оплату аліментів, однай його протиправно було зараховано до боржників, котрі не платять більше 3 місяців, та внесено його дані до Єдиного державного реєстру боржників. Зазначена державним виковцем сума заборгованості не відповідає фактичній заборгованості.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2019 року відкрито провадження за вказаною скаргою.

29.01.2020 року ОСОБА_1 подав до суду додаткові пояснення до скарги, в яких зазначено про передачу виконавчого провадження № 57909290 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке є правонаступником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Також зазначено про те, що з вересня 2019 року скаржник є безробітним та з жовтня 2019 року перебуває на обліку в Дарницькій філії Київського міського центру зайнятості, однак не зважаючи на це, щомісяця перераховує аліменти на рахунок стягувача та надсилає квитанції про це державному виконавцю.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, заявлені у скарзі вимоги підтримав та просив задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 також до суду не прибула та подала заяву про розгляд скарги у її відсутність, вкалаза про винесення рішення на розсуд суду.

Державний виконавець Чеграхчі Д.І. в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги повідомлений неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Витребувані за ухвалою суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 57909290 року до Дарницького районного суду м. Києва не були надані.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, заявник 18.11.2019 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження дізнався про відкриття виконавчого провадження № 57909290 за виконавчим листом № 753/16800/17 виданим 12.12.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів та в той же день направив до суду вказану скаргу.

Судом встановлено, що на виконанні в Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 57909290 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Чаграхчі Д.І. від 17.12.2018 року відкрито виконавче провадження (а. с. 14).

07.11.2019 року державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про арешт коштів боржника, внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, постанова про арешт майна боржника, а 15.11.2019 року - постанова про розшук майна боржника.

Оскаржуючи вказані постанови заявник посилається на те, що його належним чином не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, зазначений державним виконавцем розмір заборгованості є завищеним та не відповідає дійсності, оскільки державним виконавцем не прийняті до уваги всі квитанції про перерахування аліментів.

Перевіряючи доводи скарги ОСОБА_1 , законність і обгрунтованість рішень державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинні на момент здійснення виконавчих дій) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року, перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2018 року була направлена заявнику рекомендованим поштовим відправленням, як це передбачено положеннями ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем не надано до суду документів на спростування вказаного твердження скаржника.

Таким чином, суд вважає, що винесення державним виконавцем постанов про арешт коштів боржника, арешт майна боржника та розшук майна боржника, без належного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження є неправомірним, а тому зазначені постанови підлягають скасуванню.

Щодо твердження скаржника про невірний розрахунок заборгованості, то суд не приймає їх до уваги, оскільки скаржник не позбавлений права у разі незгоди із здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості оскаржити його в судовому порядку.

Щодо вимоги про скасування повідомлення про внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру боржників.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про виконавче провадження", Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З наданого скаржником розрахунку заборгованості, здійсненого державним виконавцем Чеграхчі Д.І. станом на 01.04.2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 92 881,95 грн.

Зазначаючи про неправильно здійснений розрахунок заборгованості, скаржник разом з тим не оскаржує його, скарга не містить жодних вимог з даного приводу, тому суд вважає, що дії державного виконавці щодо винесення повідомлення про внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру боржників, з урахуванням наявної заборгованості зі сплати аліментів, є правомірними, а тому вимоги скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст. 447 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 259, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 18, 19, 129-1 Конституції України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чеграхчі Дмитра Івановича у виконавчому провадженні № 57909290 щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 07.11.2019 року, постанови про арешт майна боржника від 07.11.2019 року та постанови про розшук майна боржника від 15.11.2019 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Чеграхчі Дмитра Івановича скасувати постанову про арешт коштів боржника від 07.11.2019 року, постанову про арешт майна боржника від 07.11.2019 року та постанову про розшук майна боржника від 15.11.2019 року у виконавчому провадженні № 57909290.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.О. Заставенко