Справа № 199/1873/20
УХВАЛА

16 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

15.06.2020 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка вмотивована тим, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що оскільки предметом позову є майно, співвідповідач ОСОБА_2 є власником, вона має можливість щодо розпорядження цим майном на власний розсуд, що може утруднити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії з відчуження домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною другою даної статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченим п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи до уваги те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, та зважаючи на те, що нерухоме майно домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 , заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1,2 ст.149, п.2 ч.1 ст.ст.150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності заборонити ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 05.02.2003, РНОКПП НОМЕР_2 ) вчиняти будь-які діїз відчуження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., Опис об`єкта нерухомого майна: на земельній ділянці площею 1072 кв.м., розташовано: житловий будинок, шл. бл. обкл. цеглою, зазначений літерою А-1; погріб, шл.бет., зазначений літерою В; вбиральня, дощ., зазначена літерою Г; літній душ, цегла, зазначений літерою Д; вбиральня, цегла, зазначена літерою Е, навіс (тимчасовий), зазначений літерою Ж, споруди, зазначені № 1-9, І., що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 05.02.2003, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 16.06.2020, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 16.06.2023 року.

Суддя О.О. Богун

16.06.2020