Справа № 643/4284/20
Провадження № 2/643/2497/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 17.03.2017 р. о 18:44 год. по вул. Кошкіна у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Станом на 17.03.2017 р. автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , належав на праві приватної власності ОСОБА_1 , але 07.04.2017 р. зазначений автомобіль було перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу.

07.02.2020 р. Московським районним судом м. Харкова було розглянуто адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Пошкоджений автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , позивачем був реалізований без здійснення відновлюваного ремонту за 95 680,70 грн., що відповідно до курсу встановленого НБУ на 07.04.2017 р. складало 3 530 доларів США. Проте станом на день продажу зазначеного автомобіля його ринкова вартість складала 11 000 доларів США. Станом на сьогоднішній день середня вартість зазначеного автомобіля складає приблизно 230 000 грн., що еквівалентно 8500 доларів США.

У зв`язку із тим, що автомобіль було реалізовано, наразі неможливо встановити реальну оцінку отриманого матеріального збитку внаслідок ДТП, у зв`язку із чим позивач ОСОБА_1 вважає за можливе стягнути з відповідача суму, що не перевищує страхового відшкодування, яка становить 100 000 грн.

Позивачі звернулись до офіційного дилера OPEL у м. Харкові ТОВ «Альфа Авангард», надавши протокол огляду транспортного засобу, який був наданий страховиком, і в якому зазначені пошкодження транспортного засобу. ТОВ «Альфа Авангард» було визначено вартість нових запчастин станом на 2020 рік та витрати на відновлюваний ремонт автомобіля у сумі 171 806 грн.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2020 р. провадження по справі №643/4006/17 відносно нього було закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому вина відповідача у допущенні дорожньо-транспортної пригоди судом не була встановлена, свою вину у ДТП він не визнає.

Висновком судової авто технічної експертизи від 27.12.2019 р. встановлено, що експертним шляхом не можливо визначити технічну можливість у відповідача уникнути зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 . Також відповідність дій відповідача до п. 12.3 ПДР України з технічної точки зору не можливо встановити.

Полісом обов`язкового страхування на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована.

Проте потерпілим не було подано протягом 1-го року з дати ДТП заяви про страхове відшкодування через власні причини.

Позивачі у позовній заяві посилаються на розрахунок вартості відновлюваного ремонту автомобіля «OPEL ASTRA» наданий їм ТОВ «Альфа Авангард», в якому зазначається, що ремонт автомобіля станом на 2020 рік буде становити 171 806 грн.

Проте розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатись виключно Звітом про оцінку пошкодженого майна, а рахунок та акти виконаних робіт надані позивачем не є належними та допустимими доказами у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Представником відповідача адвокатом Марченко Н.М. подане клопотання про залучення до участі в якості співвідповідача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», оскільки предмет позову стосується відносин страхової компанії та потерпілої внаслідок ДТП особи (позивача), а також питання щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту.

У відповіді на відзив представник позивачів адвокат Єфімова Т.В. зазначила, що визначення відповідачів, предмету та підстав позову є правом позивача, і просила задовільнити позов у повному обсязі, при цьому клопотання про залучення співвідповідача до суду не надала.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно залучити третю особу Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до участі у справі в якості співвідповідача, так як відповідно до положень ч.1 ст. 51 ЦПК України суд має право залучити співвідповідача лише за клопотанням позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 17.03.2017 року о 18 год. 44 хв. на регульованому перехресті вул. Кошкіна з пр. Московським в м. Харкові відбулося зіткнення двох транспортних засобів, автомобіля «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 та автомобіля «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 . В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2020 р. провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач у своєму позові посилається на дану постанову, як на доказ вини відповідача, оскільки вважає, що закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є підтвердженням факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Між тим, суд вважає, що це твердження позивача є помилковим, і виходить при цьому з наступного.

Дійсно, відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З постанови Московського районного суду м. Харкова від 07.02.2020 р., наданої суду в якості доказу, можливо лише встановити факт, що 17.03.2017 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були як позивач так і відповідач. В постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.03.2017 р. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр.Московському у м.Харкові, на регульованому перехресті з вул. Кошкіна, не надав переваги в русі автомобілю «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , та скоїв з ним зіткнення.

Із описової частини постанови Московського районного суду м.Харкова вбачається, що при розгляді адміністративної справи ОСОБА_3 в суд не з`явився, а його адвокат просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 надав в суді пояснення, його представник просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду адміністративного матеріалу було проведено дві експертизи, на які суд посилається у постанові від 07.02.2020 р., проте судом лише були описані висновки експертів, але оцінка їм не надавалася, як не надавалася оцінка й іншим доказам по справі. Більш того, суд у постанові зазначив, що ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність повноважень судду щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи за №107 від 30.03.2018 р., виконаної Харківським НДІСЕ ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п.10,1, 16,6 ПДР України. Можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.п.10,1, 16.6 ПДР України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10,1, 16,6 ПДР України та, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України, але з причин, зазначеній у дослідницькій частині висновку, вирішити питання чи мав водій ОСОБА_2 технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів і чи маються невідповідності вимогам ПДР України в його діях, що знаходяться у причинному зв`язку з подією пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження встановити неможливо.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи за №20367/18-52 від 27.12.2019 р., виконаної Київським НДІСЕ, в даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_3 при здійсненні маневру лівого повороту повинен був керуватися вимогам п.16.8 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для руху відповідно до вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору дії водія ОСОБА_2 регламентуються вимогами пюп.16,5, 12.4 ПДР України. Технічна можливість уникнути даного зіткнення у водія ОСОБА_2 полягала у виконанні вимог п.16.5 ПДР України. Для оцінки дій водія ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 12.4 ПДР України спеціальних знань в області судової автотехніки не потрібно, дана оцінка може бути здійснена судом самостійно з врахуванням встановленої фактичної швидкості руху автомобіля «OPEL» перед даною ДТП. Для оцінки дій водія автомобіля ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 16.5 ПДР України спеціальних знань в області судової автотехніки не потрібно, дана оцінка може бути здійснена судом самостійно з урахуванням наданих на дослідження матеріалів, а також даного висновку в тому числі - наявної схеми організації дорожнього руху та встановлених вище обставин зближення ТЗ.

При розгляді даного позову позивачем не надані суду зазначені вище експертизи.

Не надано суду й інших доказів, на підставі яких суд міг би всебічно та повно оцінити висновки експертів та зробити свої висновки, а саме, схеми ДТП та організації дорожнього руху, протокол про адміністративне правопорушення, де зазначаються зауваження учасників ДТП щодо схеми та зазначаються технічні пошкодження, які мали автомобілі внаслідок ДТП, відсутні пояснення самих учасників ДТП та можливих свідків, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити дані докази, надати їм оцінку в цілому та зробити певні висновки, щодо наявності вини у діях водіїв, за участі яких мала місце ДТП.

Інші докази, які надані позивачем до позову, а саме: відповідь ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 04.02.2020 р. щодо наявності договору добровільного страхування автомобіля CHEVROLET AVEO, протокол (акт) огляду транспортного засобу OPEL ASTRA, рахунок ТОВ «Альфа Авангард» від 27.02.2020 р. щодо вартості автозапчастин, відповідь Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 26.02.2020 р. щодо належності автомобіля OPEL ASTRA, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «OPEL ASTRA», договір купівлі-продажу транспортного засобу «OPEL ASTRA», не місять в собі даних для встановлення вини учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Клопотання про витребування доказів позивачем суду не заявлялися.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, для визначення правильності покладення відповідальності за завдану шкоду, необхідно визначити чи є вина у діях одного водія, чи у діях обох водіїв, і якщо встановлена вина у діях обох, то в якому розмірі необхідно визначити відповідальність між учасниками ДТП.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При оцінці доказів суд враховує положення ст.ст. 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність, так як надані суду докази не є достатніми для визначення вини відповідача та обов`язку його по відшкодуванню завданої позивачу шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», , 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Суддя: Я.М. Горбунова