2/465/1151/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.06.2020 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

при секретарі Школьніковій К.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Позивача звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовом до ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» суму страхового відшкодування в розмірі 60 239,60 грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 16 липня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» уклала договір добровільного страхування наземного транспорту №03-412-2-16-203. Страхувльником за договором виступає ОСОБА_2 , об`єктом страхування автомобіль марки «Фольксваген Джетта», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , 28 квітня 2017 року о 05.25 год.по вул. Коновальця,64, керуючи автомобілем "Мерседес Бенс Е 200" н/з НОМЕР_2 , створив небезпеку для дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль "Опель Віваро" н/з НОМЕР_3 , який в ході інертного руху здійснив зіткнення з автомобілем "Фольксваген Джетта" н/з НОМЕР_4 , а автомобіль "Фольксваген Джетта" н/з НОМЕР_4 в ході інертного руху здійснив зіткнення з автомобілем "Сітроен С5" н/з НОМЕР_5 , внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми Діями порушив п.п. 1.5, 2.3 б,д,12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні вищевказаного ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 , 06 липня 2017 року звернувся до ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» із заявою про виплату страхового відшкодування.

ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» визнала вищевказаний випадок страховим та на основі страхового акту виплатила страхове відшкодування у розмірі 160 239,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мерседес Бенс Е 200" н/з НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на 100 000 грн.

08 листопада 2017 року ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила регресне відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Таким чином, розмір понесених витрат ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» становить 60 239,60 грн.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 28квітня 2017 року о 05.25 год.по вул. Коновальця,64, керуючи автомобілем "Мерседес Бенс Е 200" н/з НОМЕР_2 , створив небезпеку для дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль "Опель Віваро" н/з НОМЕР_3 , який в ході інертного руху здійснив зіткнення з автомобілем "Фольксваген Джетта" н/з НОМЕР_4 , а автомобіль "Фольксваген Джетта" н/з НОМЕР_4 в ході інертного руху здійснив зіткнення з автомобілем "Сітроен С5" н/з НОМЕР_5 , внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми Діями порушив п.п. 1.5, 2.3 б,д,12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні вищевказаного ДТП..

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду".

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілої особи ОСОБА_2 , «Фольксваген Джетта», д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, який був застрахований 16 липня 2016 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (договір добровільного страхування наземного транспорту №03-412-2-16-203).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Мерседес Бенс Е 200" н/з НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на 100 000 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи висновку експертизи, №153 від 25 травня 2017 року Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Фольксваген Джетта" н/з НОМЕР_4 становить НОМЕР_6 , 18 грн.

Потерпілий ОСОБА_2 , 06 липня 2017 року звернувся до ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» із заявою про виплату страхового відшкодування.

ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» визнала вищевказаний випадок страховим та на основі страхового акту виплатила страхове відшкодування у розмірі 160 239,60 грн., на підставі розрахунку суми страхового відшкодування що підтверджується платіжними дорученнями.

Згідно регресної вимоги ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» до ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», остання виплатила 100 000 грн.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.35.1 ст.35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 МТСБУ) заяву по страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова № 4 від 01.03.2013р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст.1191 ЦК), а також ст.38 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст.27 Закону України Про страхування встановлено особливий правовий режим. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини мають ознаки регресу,із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п.38.2.1. ст.38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення так як різниця між виплаченими коштами ПрАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТВД «СК «ГАРАНТ і Я» становить 60 239,60 грн., яка підлягає регресному стягненню із відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст 12,13,81,141,223,247,263,265,280,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_7 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (ЄРДР 37317151), суму страхового відшкодування у розмірі - 60 239,60 грн грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» судовий збір у розмірі 1762 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Ваніський Ю.М.