Справа № 426/3282/20
25 червня 2020 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Чмихало М.О.,
представника позивача - адвоката Пономаренко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Наталія Миколаївна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2004 року вона є власником будинку з надвірними будівлями який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка фактично не проживає за вказаною адресою з 2012 року. До теперішнього часу місце проживання відповідача ОСОБА_2 позивачу не відоме. Також, в своєму позові позивач зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй здійснювати своє право власності за вказаним житловим приміщенням, користуватися пільгами та субсидією на оплату комунальних послуг. Крім того, відповідач за час знаходження на реєстраційному обліку в належному позивачу будинку оплату комунальних послуг не здійснювала, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинить. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засідання представник позивача адвокат Пономаренко Н.М. позов підтримала з підстав зазначених у ньому та зазначила, що позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом оскільки в її будинку прописана особа, яка не є близьким родичом, більше року не проживає у зазначеному будинку, оплату комунальних послуг не здійснює, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має і будинком не цікавиться, а також при зверненні позивача до органів соціального захисту для оформлення субсидії їй було роз`яснено, що в її будинку прописана особа дохід, якої невідомий і це суттєво вплине на розмір призначеної субсидії відповідач. Таким чином, позивач позбавлена можливості у повному обсязі користуватися своїм майном.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводи свого представника адвоката Пономаренко Н.М. підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області (а.с.78-79).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Пономаренко Н.М., позивача ОСОБА_1 свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2004 року (а.с. 6).
Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої Сватівською міською радою від 27 лютого 2020 року, №1598, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.13).
Відповідно до акту про не проживання складеного сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , з 2012 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 не проживає в вищезазначеному житловому будинку з 2012 року, догляд за будинком здійснює позивач ОСОБА_1 , щодо наявності речей відповідача у будинку їй не відомо.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_3 та є знайомою позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 раніше проживала разом з сином позивача у вказаному будинку, але приблизно з 2012-2013 року вона її більше не бачила, щодо наявності речей відповідача у будинку їй нічого не відомо, перешкод у користуванні будинком позивач не чинила, вони не сварилися.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися.
Відповідач не є членом сім`ї, договір найму жилого приміщення в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності між сторонами не укладався у відповідності до ст.158 ЖК України.
Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М. до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є обґрунтована та така, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 268, 280, 352 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Наталія Миколаївна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 03 липня 2020 року.

Суддя: Л. М. Осіпенко