Справа № 495/3678/20
Номер провадження 2-з/495/64/2020
УХВАЛА

про забезпечення позову

25 червня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський Олександр Олександрович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 25.06.2020 року провадження по справі відкрито та визначено спрощений порядок розгляду справи.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та державним реєстраторам Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, стосовно об`єкта незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» ().

Подану заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує наступним.

15.05.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 15/05, у відповідності до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в позику грошову кошти в розмірі 500 000,00 грн., та зобов`язувався повернути її строком до 20.12.2019 року. Підтвердженням отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 15.05.2019 року, є розписка в якій ОСОБА_2 своїм підписом підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок у повному об`ємі і зобов`язувався їх повернути строком до 20.12.2019 року.

З метою забезпечення виконання обов`язків ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , 15.05.2019 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і ТОВ «Коммодор-тур» було укладено договір поруки за № 3, відповідно до якого ТОВ «Коммодор-тур» стало поручителем ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 на суму в розмірі 500 000,00 грн. Пунктом 2.4. Договору поруки за № 3 передбачено, що виконання Поручителем вимог Кредитора забезпечується об`єктом незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В строк визначений п.1 договору позики ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.

Після спливу остаточного строку виконання зобов`язань, 08.01.2020 року ОСОБА_1 направив претензію позичальнику ОСОБА_2 з вимогою повернути грошові кошти, які були взяті в борг у відповідності до договору позики від 15.05.2019 року.

08.01.2020 року ОСОБА_1 направив вимогу поручителю ОСОБА_2 - ТОВ «Коммодор-тур» щодо повернення грошових коштів у розмірі 500 000,00 гривень, або вирішити питання про відчуження приміщень зазначених в договорі поруки за № 3 від 15.05.2019 року на користь ОСОБА_1 .

Однак, до теперішнього часу позивач відповіді на претензії, як і кошти, не отримав, що і стало підставою для звернення до суду.

До теперішнього часу ні ОСОБА_3 , ні TOB «Коммодор-тур» не повернули позивачу суму боргу у розмірі 500 000,00 грн.

З огляду на те, що наявного нерухомого майна у ОСОБА_2 відсутнє, а також те, що у ТОВ «Коммодор-тур», окрім об`єкта незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє інше майно, яким позивач міг би задовольнити свої вимоги в рамках невиконання зобов`язань ОСОБА_2 , що утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, а також той факт, що процес реалізації відповідачем належного йому майна є неконтрольованим без відповідних заходів забезпечення позову, доцільним і співмірними є забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного вище майна в межах розміру сум позовних вимог, який складає 500 000 гривень.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви про забезпечення позову суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 15/05, у відповідності до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в позику грошові кошти в розмірі 500 000,00 грн., та зобов`язувався повернути її строком до 20.12.2019 року. Так з поданих суду матеріалів можливо допустити, що відповідачі дійсно ухиляються від повернення позивачу позичених грошових коштів.

В той же день, 15 травня 2019 року між ТОВ «Коммодор-тур» та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 3, згідно з яким Товариство поручається перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 зобов`язаннь, що випливають з Договору позики № 15/05 від 15.05.2019 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 .

Пунктом 2.4 вказаного Договору поруки передбачено, що виконання Поручителем (Товариством) вимог Кредитора ( ОСОБА_1 ) забезпечується об`єктом незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44% який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом перевірено та встановлено, що об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, спального корпусу, об`єкт житлової нерухомості під номером АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ТОВ «КОММОДОР-ТУР» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва № 43 виданий 27.10.2003 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103 (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав… від 25.06.2020 року). Земельна ділянка на якій розташований вказаний об`єкт перебуває в оренді Товариства та має кадастровий номер :03:003:0003.

08 січня 2020 року на адреси відповідачів ОСОБА_1 було направлено лист-претензію з вимогою повернути борг у розмірі 500 000 гривень.

Так з поданих суду матеріалів можливо допустити, що відповідачі дійсно ухиляються від повернення позивачу грошових коштів, розмір яких (510 000 грн.) більше за вартість вказаного нерухомого майна про що свідчить надане Резюме ТОВ «Регіональне агентство оцінки» згідно з яким вартість нерухомого об`єкту становить 206 439 грн., тобто в два рази менше за ціну позову.

Сума, яка підлягає стягненню з відповідачів є повністю підтверджена документально, а тому у позивача немає підстав сумніватися у відновленні свого порушеного права судом шляхом прийняття рішення про задоволення позову. При цьому сума в розмірі 510 000 грн. 00 коп., яка може бути стягнута з відповідачів, є значною, що може утруднити виконання судового рішення без вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач вважає, що без вжиття заходів забезпечення цього позову вказане майно, яке належить відповідачу на момент пред`явлення позову та на яке можливо буде звернути стягнення для погашення боргу, може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб з метою уникнення виконання можливого рішення суду про стягнення грошових коштів на суму 510 000 гривень.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням наведеного роз`яснення, що міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та державним реєстраторам Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, стосовно об`єкта незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» ().

Матеріали справи містять докази про імовірне ухилення відповідачів від виконання взятих на себе зобов`язань та намагання уникнути можливого повернення отриманих від позивача коштів.

Також про виникнення між сторонами майнового спору свідчить відсутність реакції-відповіді відповідачів на письмову претензію позивача про повернення позичених коштів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд враховує те, що вжиття таких заходів не може вплинути жодним чином на господарську діяльність ТОВ «Коммодор-тур», оскільки наявність обтяження на майно, ніяким чином не впливає на саму діяльність підприємства, не позбавляє права користування та володіння ним.

Натомість, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення у майбутньому у разі задоволення позову чи взагалі зробити його виконання неможливим.

Судом враховується, що накладання арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

При розгляді заяви про забезпечення позову слід враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо зустрічного забезпечення, то у позивача відсутні пропозиції з цього приводу з огляду на те, що обраний захід забезпечення позову жодним чином не впливає на майновий стан відповідачів та не позбавляє його права володіння, користування вищевказаним майном, а лише направлений на тимчасове обмеження у розпорядженні майном з метою забезпечення виконання рішення суду та ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На думку суду, запропонований позивачем захід забезпечення позову є доцільним в рамках даної справи. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Підсумовуючи викладене суд вважає, що з метою забезпечення виконання можливого рішення суду та ефективного захисту, поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, слід застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та державним реєстраторам Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, стосовно об`єкта незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, готовністю 44%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» ().

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність обтяження вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість відчужити майно третім особам.

Одночасно суд звертає увагу відповідачів на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом та може бути скасований у разі представлення суду доказів щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 . Також, наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки. В даному випадку, враховуючи всі існуючі обставини суд не вважає необхідним застосовувати зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та державним реєстраторам Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, стосовно об`єкта незавершеного будівництва спального корпусу санаторію на 250 місць, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Коммодор-тур» ()

Роз`яснити відповідачам зміст частин 1-2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Також положення статей 4, 5, 11, 12, 13, 15 - 18 ЦПК України.

Ухвала суду є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Стягувачем за даною ухвалою є:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржниками за даною ухвалою є:

- ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

-ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОММОДОР-ТУР», , адреса: 67780, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Сергіївка, вул. Чорноморська, 7, кв. 47.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення та набирає чинності з 25 червня 2020 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя