Провадження № 6/752/423/20
У Х В А Л А

10 червня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Лисенко Сергій Олексійович, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлених ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлених ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року.

Заява обґрунтована тим, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн. (АСВП № 56606687).

Проте, вказав, що як про існування даного виконавчого провадження, так і про існування боргу, дізнався 31.07.2019 року від Державної прикордонної служби, коли йому відмовили у перетинанні державного кордону.

Вказав, що дійсно Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн.

20.04.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 25969283, в рамках якого на виконання постанови державного виконавця про проведення виконавчих дій від 19.04.2012 року у нього було вилучено автомобіль Skoda Super B 1.8 Т, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою від 11.02.2014 року було призначено експерта, якого було зобов`язано провести оцінку вартості автомобіля, а поставною про передачу майна на зберігання від 12.09.2014 року автомобіль було передано на відповідальне зберігання.

Постановою державного виконавця від 14.04.2015 року виконавчий лист повернуто зацікавленій особі.

Зазначив, що вважав заборгованість погашеною за рахунок вилученого автомобіля, адже, з 2012 року до нього не було жодного звернення від банку про наявність заборгованості та необхідності її погашення.

Дізнавшись про встановлене обмеження та наявність боргу, він почав з`ясовувати обставин щодо погашення заборгованості за рахунок вилученого у нього автомобіля, проте, отримав лише відписки з даного питання, наслідком чого є те, що його автомобіль зник, а борг - залишився.

Вказав, що ніколи не ухилявся від виконання судового рішення, натомість, позбавлений можливості погасити заборгованість, адже автомобіль був як заставне майно за кредитними зобов`язаннями, іншого майна він не має, працевлаштуватись на Україні не може, так само як за кордоном, оскільки обмежений у праві виїзду.

На підставі викладеного просив заяву задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. (а.с. 146).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, врахувавши заяву заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн. (АСВП № 56606687).

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон посилаючись на те, що він не ухилявся від виконання судового рішення, так як вважав його погашеним за рахунок вилученого у нього 19.04.2012 року автомобіля Skoda Super B 1.8 Т, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , про існування боргу та виконавчого провадження дізнався лише від Державної прикордонної служби.

Встановлено, що Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн. (АСВП № 56606687).

20.04.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції ум. Києві було відкрито виконавче провадження № 25969283.

В рамках даного провадження на виконання постанови державного виконавця про проведення виконавчих дій від 19.04.2012 року у ОСОБА_1 було вилучено автомобіль Skoda Super B 1.8 Т, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою від 11.02.2014 року було призначено експерта, якого було зобов`язано провести оцінку вартості автомобіля

Поставною про передачу майна на зберігання від 12.09.2014 року автомобіль було Skoda Super B 1.8 Т, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , передано на відповідальне зберігання.

Постановою державного виконавця від 14.04.2015 року виконавчий лист повернуто зацікавленій особі.

13.06.2018 року приватним виконавцем Лисенком С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56606687.

14.08.2019 року приватним виконавцем Лисенком С.О. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про виконавчого листа № 2-3483/2009, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 22.03.2011 року, стягувачу, оскільки згідно відповіді Територіального сервісного центру боржнику належить транспортний засіб Skoda Super B 1.8 Т, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , котрий 18.07.2018 року оголошено в розшук, однак, станом на 14.08.2019 року не розшукано (а.с. 152). Отже, стягнення за даним рішенням суду приватним виконавцем не проводиться.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Статтею 33 Конституції України передбачено право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

У свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Зважаючи на те, що у суду відсутні дані, які свідчать про наявність обґрунтованих підстав для подальшого застосування до заявника обмеження у праві виїзду з України відповідні обмеження підлягають скасуванню.

За таких обставин, подальше застосування вказаних обмежень щодо заявника є несправедливим, невиправданим та не відповідає меті їх застосування.

Таким чином, зважаючи на викладене, заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду заявника за кордон підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Лисенко Сергій Олексійович, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлених ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.12.2018 року в справі № 752/25440/18, якою тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом № 2-3483/2009 від 22.03.2011 року, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 192 583,74 грн. (АСВП № 56606687), із вилученням Адміністрацією Державної прикордонної служби України інформації про зазначену особу із відповідної бази даних.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Хоменко В.С.