Справа № 521/7890/20
Провадження № 2/521/2576/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із заявою про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в якій вказував на наступне.

25.11.2015р. слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюком О.В. внесено до ЄРДР відомості за №0000814 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

Підставою внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення №0000814 від 25.11.2015 року, стала заява ОСОБА_2 щодо вимагання у нього працівниками ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області неправомірної вигоди у розмірі 2 000 гривень, за видачу акта перевірки із зазначенням у ньому занижених сум штрафних санкцій.

26.11.2015р. ОСОБА_1 затримано в рамках кримінального провадження №0000814, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

27.11.2015р. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, службовою особою, яка займає відповідне становище.

28.11.2015р. слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюк О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотання про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2015р. у справі №522/24027/15-к клопотання слідчого задоволено, застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів та визначено розмір застави, як запобіжного заходу в розмірі 1 300 000 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2015р., постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів та визначено розмір застави у сумі 97 440 гривень.

На підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року, 10.12.2015 року ОСОБА_3 , внесла за ОСОБА_1 заставу у розмірі 97 440 гривень на розрахунковий рахунок апеляційного суду Одеської області №0098.

Після внесення застави, на ОСОБА_1 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 26.01.2016 року, а саме: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

28.11.2015 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюк О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області на двомісячний строк.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 04.12.2015 року

клопотання слідчого задоволено частково, ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області строком на один місяць.

09.02.2016 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Сментина О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15.02.2016 року

клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

24.02.2016 року слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Сментиною О.В. складено та вручено ОСОБА_1 обвинувальний акт, за яким ОСОБА_1 обвинувачено у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою для себе, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

10.03.2016 року обвинувальний акт від 24.02.2016 року надійшов до Южного міського суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року матеріали кримінального провадження №0000814 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України, передано на розгляд Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2016 року у справі №519/621/16-к обвинувальний акт від 24.02.2016 року, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України, призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК України, ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2017 року та від 24.10.2017 року порушено питання про відповідальність прокурора перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорів відділу прокуратури Одеської області Столбуненко О.Г., Шпаченко С.М., Чередник Р.В., та прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 Герман О.О. у зв`язку з неявкою без поважних причин у судові засідання.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2019 року апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області Федосеева С.П. залишено без задоволення, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року залишено без змін.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року набрав законної сили 11.11.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 перебував у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні №0000814 за ознаками злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України, 2 місяці та 27 днів у період з 27.11.2015 року по 23.02.2016 року; перебував у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000814 за ознаками злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України 44 місяці та 19 днів у період з 24.02.2016 по 11.11.2019 року.

Загалом, ОСОБА_1 знаходився під слідством у кримінальному провадженні №0000814 48 місяців у період з 26.11.2015 року по 11.11.2019 року.

Був затриманий протягом двох діб у період з 26.11.2015 року по 28.11.2015 року.

Знаходився під вартою протягом тринадцяти діб у період з 28.11.2015 року по 10.12.2015 року.

Був відсторонений від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області строком на один місяць у період з 04.12.2015 року по 04.01.2016 року.

В результаті незаконного затримання, незаконного взяття під варту та відсторонення від посади, ОСОБА_1 був усунений від виконання службових обов`язків начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області на протязі 1-го місяця 10-ти днів у період з 26.11.2015 року по 04.01.2016 року.

З моменту внесення застави, на виконання покладених судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, ОСОБА_1 14.12.2015 року здав на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, після чого був обмежений в праві, передбаченому п. 2 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вільно залишити територію України.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року скасовано арешт з житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1

В лютому 2020 року проведено державну реєстрацію скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_1 .

На протязі 4-х років в період з 15.02.2016 року по лютий 2020 року, ОСОБА_1 був позбавлений права вільно розпоряджатися своїм майном - житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті незаконного притягнення в якості обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000814 та чотирирічного кримінального переслідування, ОСОБА_1 зазнав сильних душевних страждань, спричинених порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенням стосунків з оточуючими людьми, приниженням честі, гідності та ділової репутації державного службовця.

Отже, в наслідок кримінального переслідування, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду порушено проголошенні ст. ст. 29, 30, 33, 41 Конституції України права ОСОБА_1 на свободу та особисту недоторканність, гарантії недоторканості житла, права на свободу пересування, прав на вільний вибір місця проживання, права на вільне залишення території України, права на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, заявник, посилаючись на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року та ст.1167 Цивільного кодексу України просить суд визначити компенсацію заподіяної йому моральної шкоди у кримінальному провадження №0000814 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, сповіщені належним чином, надали заяву, в якій підтримали доводи, викладені в заяві від 20.05.2020 року, та простили розглядати справу у їх відсутність.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами в їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до статей 55-56 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Судом встановлено, що 25.11.2015р. слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюком О.В. внесено до ЄРДР відомості за №0000814 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.(а.с.15)

Підставою внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення №0000814 від 25.11.2015 року, стала заява ОСОБА_2 щодо вимагання у нього працівниками ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області неправомірної вигоди у розмірі 2 000 гривень, за видачу акта перевірки із зазначенням у ньому занижених сум штрафних санкцій.

26.11.2015р. ОСОБА_1 затримано в рамках кримінального провадження №0000814, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.(а.с.16-17)

27.11.2015р. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, службовою особою, яка займає відповідне становище.(а.с.18-19)

28.11.2015р. слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюк О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотання про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2015р. у справі №522/24027/15-к клопотання слідчого задоволено, застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів та визначено розмір застави, як запобіжного заходу в розмірі 1 300 000 гривень.(а.с.20-22)

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2015р., постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого задоволено частково, застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів та визначено розмір застави у сумі 97 440 гривень.(а.с.23-24)

На підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 09.12.2015 року, 10.12.2015 року ОСОБА_3 , внесла за ОСОБА_1 заставу у розмірі 97 440 гривень на розрахунковий рахунок апеляційного суду Одеської області №0098.

Після внесення застави, на ОСОБА_1 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 26.01.2016 року, а саме: прибувати до слідчого із встановленою періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

28.11.2015 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Арсенюк О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області на двомісячний строк.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 04.12.2015 року клопотання слідчого задоволено частково, ОСОБА_1 відсторонено від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області строком на один місяць.(а.с.25-26)

09.02.2016 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Сментина О.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 15.02.2016 року

клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.27-28)

24.02.2016 року слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області Сментиною О.В. складено та вручено ОСОБА_1 обвинувальний акт, за яким ОСОБА_1 обвинувачено у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою для себе, неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.(а.с.29-31)

10.03.2016 року обвинувальний акт від 24.02.2016 року надійшов до Южного міського суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року матеріали кримінального провадження №0000814 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України, передано на розгляд Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2016 року у справі №519/621/16-к обвинувальний акт від 24.02.2016 року, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 368 КК України, призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК України, ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2017 року та від 24.10.2017 року порушено питання про відповідальність прокурора перед Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурорів відділу прокуратури Одеської області Столбуненко О.Г., Шпаченко С.М., Чередник Р.В., та прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 Герман О.О. у зв`язку з неявкою без поважних причин у судові засідання.(а.с.32-33)

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано. Скасовано арешт з житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 (а.с.34-39)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.11.2019 року апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області Федосеева С.П. залишена без задоволення, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року залишено без змін.(а.с.40-47)

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2019 року набрав законної сили 11.11.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 перебував у статусі підозрюваного у кримінальному провадженні №0000814 за ознаками злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України, 2 місяці та 27 днів у період з 27.11.2015 року по 23.02.2016 року; перебував у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000814 за ознаками злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 368 КК України 44 місяці та 19 днів у період з 24.02.2016 по 11.11.2019 року.

Був затриманий протягом двох діб у період з 26.11.2015 року по 28.11.2015 року.

Знаходився під вартою протягом тринадцяти діб у період з 28.11.2015 року по 10.12.2015 року.

Був відсторонений від посади начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області строком на один місяць у період з 04.12.2015 року по 04.01.2016 року.

В результаті незаконного затримання, незаконного взяття під варту та відсторонення від посади, ОСОБА_1 був усунений від виконання службових обов`язків начальника ДПІ у м. Южний ГУ ДФС в Одеській області на протязі 1-го місяця 10-ти днів у період з 26.11.2015 року по 04.01.2016 року.

Загалом, ОСОБА_1 знаходився під слідством у кримінальному провадженні №0000814 48 місяців у період з 26.11.2015 року по 11.11.2019 року.

З моменту внесення застави, на виконання покладених судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, ОСОБА_1 14.12.2015 року здав на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, після чого був обмежений в праві, передбаченому п. 2 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вільно залишити територію України.

В лютому 2020 року проведено державну реєстрацію скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_1 .

Заявником заявлені вимоги про визначення розміру спричиненої моральної шкоди, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 р. №266/94-ВР, Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996р. №6/5/3/41.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Положенням частини 2 статті 1 вказаного Закону передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати.

Згідно приписів статті 12 вказаного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.4 вказаного Закону, п.17 Положення про застосування вказаного Закону, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктами 6, 11, 17 Положення про застосування вказаного Закону, встановлено, що громадянинові, а у разі його смерті - його спадкоємцям відповідний орган, зазначений у п. 11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які даний громадянин має право претендувати. Для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції. Передбачене частиною 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст.13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст.12 Закону. Якщо для з`ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст.13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Таке відшкодування шкоди із Державного бюджету України проводиться шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, тобто списання Державною казначейською службою України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не шляхом стягнення коштів із Державної казначейської служби України як юридичної особи публічного права. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Як неодноразово зазначав Європейський Суд з прав людини, моральна шкода виникає внаслідок правопорушення (в тому числі порушення прав людини і основних свобод), а тому ухвалюючи рішення щодо порушення цих прав і свобод, суд одразу визначає можливість відшкодування моральної шкоди та її розміри, якщо про це просить заявник.

Так, по справі « ОСОБА_4 проти України 19.10.2004 року», суд повторює, «що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави».

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвели до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків, відповідно до ст.23 ЦК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.1167, ч.1 ст.1176 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що на протязі 4-х років в період з 15.02.2016 року по лютий 2020 року, він був позбавлений права вільно пересуватися та розпоряджатися своїм майном - житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 , а в результаті незаконного притягнення в якості обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000814 та чотирирічного кримінального переслідування, зазнав сильних душевних страждань, спричинених порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенням стосунків з оточуючими людьми, приниженням честі, гідності та ділової репутації державного службовця.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

При прийнятті рішення щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд враховує глибину моральних і душевних страждань заявника, період його перебування під слідством та судом, а саме 48 місяців, а також беручи до уваги конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи, внаслідок притягнення заявника до кримінальної відповідальності, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати з розрахунку 48 мінімальних заробітних плат.

Оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 4723 грн., тому розмір моральної шкоди буде становити 226 704грн. (4723грн. х 48 місяців = 226704).

Керуючись ст.ст. 55-56 Конституції України, ст.ст.1-4, 12-13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996р. №6/5/3/41, ст. ст. 15, 16, 23, 1167, 1176 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 258-261, 263-265, 268, 352- 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визначити розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 226 704 (двісті двадцять шість тисяч сімсот чотири) грн., що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення з урахуванням положень ч.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлено 19 червня 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН