КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 761/2243/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/4303/2020Головуючий у суді першої інстанції - Кондратенко О.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представників відповідача Паруль Ю.О., Скобленка О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» про визнання незаконним та скасування рішення зборів, скасування реєстрації, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» про визнання незаконним та скасування рішення зборів, скасування реєстрації, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

22.11.2019 року позивачем було подано до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом встановлення заборони будь-яким реєстраторам здійснювати державну реєстрацію змін до відомостей про Кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», що не пов`язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміну керівника юридичної особи, крім державної реєстрації скасування рішення зборів уповноважених Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», оформлене протоколом від 20.06.2018 року, а також зміну відомостей про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2», пов`язаних з призначенням на посаду голови правління ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, проведення загальних зборів ГБК «Лада-2» та зміна керівника останнього може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі та поновлення його порушених трудових прав та інтересів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2019 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено (а.с. 20).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Так, зазначив, що суд першої інстанції, прийнявши заяву про забезпечення позову до розгляду, не надав належної оцінки тим обставинам, що проведення загальних зборів ГБК «Лада-2» та зміна керівника останнього може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі та поновлення його порушених трудових прав та інтересів.

При цьому, вказав, що висновок суду першої інстанції про те, що визначений ним вид забезпечення позову перешкоджатиме господарській діяльності відповідача, є необгрунтованим (а.с. 21, 22).

Позивач та його представники у судове засідання не з`явилися. Разом з тим, щодо неявки позивача та його представників слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі булла вручена позивачу (а.с. 310).

Призначивши справу до розгляду, позивача було належним чином повідомлено про день, час та місце розгляду справи (а.с. 35).

Представники позивача брали участь у судовому засіданні 04.03.2020 року, яке за їх клопотанням було відкладено (а.с. 64). Про наступне судове засідання представники позивача були повідомлені під розписку (а.с. 65).

06.05.2020 року позивачем була подана заява про відвід, яка розглянута судом в установленому порядку (а.с. 66, 67, 69-72, 74).

Про наступне судове засідання позивач та його представники повідомлялися судом належним чином за відомими суду адресами. Судова повістка, направлена на адресу представника позивача, повернулася до суду «за закінченням терміну зберігання».

Отже, у зв`язку з тим, що позивач та/або його представники були обізнані про розгляд справи і приймали в ній активну участь, та, враховуючи їх належне повідомлення і їх обов`язок цікавитися розглядом справи, суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутністю з метою недопущення порушень прав інших учасників справи та розумних строків розгляду справи.

Представники відповідача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 149-150 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України закріплюють, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд дотримався указаних вище умов та, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даному випадку забезпечення пред`явленого позову у запропонований позивачем спосіб може перешкоджати господарській діяльності відповідача, що є недопустимим.

При цьому, позивач, звернувшись до суду з даною заявою, не надав жодних належних та допустимих доказів того, що незабезпечення позову у запропонований ним спосіб, з урахуванням обставин справи та пред`явлених вимог із посиланням на підстави позову, унеможливить виконання майбутнього рішення у даній справі.

Натомість, як встановлено ч.ч.1, 5 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, оскільки положеннями чинного законодавства імперативно встановлено обов`язок роботодавця поновити незаконного звільненого працівника з займаної ним посади, навіть у випадку зайняття її іншою особою, невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не вплине на ймовірне порушення його трудових прав як під час розгляду справи в суді, так і у разі можливого задоволення позову.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали в оскаржуваній частині, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені позивачем судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» про визнання незаконним та скасування рішення зборів, скасування реєстрації, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 червня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська