Справа № 712/5385/20
Провадження 2з/712/25/20
У Х В А Л А

19 червня 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТСЦ № 7141 регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про усунення перешкод в користуванні спільною власністю та визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТСЦ № 7141 регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про усунення перешкод в користуванні спільною власністю та визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, яку передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Одночасно подана заява про забезпечення позову.

Крім того, позивачем подана заява про зменшення розміру судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне у задоволенні заяви про зменшення розміру судового збору відмовити, а заяву про забезпечення позову залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України за подання заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 1 ч.1 ст. 3 цього ж Закону визначено, що судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Як вбачається, позивачем в порушення вимог Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову сплачено судовий збір частково (100 грн. відповідно до квитанції № ПН59 від 03.06.2020).

Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, питання щодо розподілу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в тому числі і спірних автомобілів, було предметом судового розгляду. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2019 року скасовано рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 05 лютого 2019 року та частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до вказаного рішення суду за ОСОБА_1 визнано право власності 53/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 та на 194, 8 кв. м земельної ділянки за вказаною адресою, залишено у спільній частковій власності речі домашнього вжитку, в тому числі побутову техніку. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання правочинів удаваними. Під час розгляду справи судом також встановлено, що ОСОБА_1 в с. Ч.Слобода Черкаського району виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 0,15 га та надано дозвіл на таке будівництво. На даний час, земельна ділянка площею 0,15 га відповідно до рішення Червонослобідської сільської ради передана ОСОБА_1 у приватну власність.

Тобто, доводи позивача про його незадовільний фінансовий стан, на які він посилається у клопотанні про зменшення судового збору (сплата аліментів на навчання повнолітньої дитини, наявності на утриманні батька-інваліда), за наявності у власності нерухомого, не свідчать про його реальний дохід.

За таких обставин, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає залишенню без руху, оскільки всупереч вимогам ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», заявником не сплачено у повному обсязі судовий збір за подання вказаної заяви в сумі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 136, 149, 151, 260-261 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подачу заяви про забезпечення позову відмовити.

Визначити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 320,40 грн.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТСЦ № 7141 регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про усунення перешкод в користуванні спільною власністю та визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси І.О.Мельник