№ 336/6856/19
провадження № 2/336/661/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - П`ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2019 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_4 , котра на день смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 , яка у тому числі прийняла спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка - ОСОБА_5 .

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є дочка - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі строк на прийняття спадщини пропустили, на спадщину не претендують. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємицею була також ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 08.10.2019 р. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабусі ОСОБА_4 , що складається з 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на ст.ст.527, 529 ЦК УРСР, ст.ст.1223, 1266, 1276, п.4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України, за позовом ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 бабусі ОСОБА_4 , яка прийняла в тому числі спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_5 , але не оформила своїх спадкових прав.

Ухвалою від 14.11.2019 р. відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 19.12.2019 р.

19.12.2019 р. відкладено підготовче судове засідання на 22.01.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

22.01.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 25.02.2020 р.

25.02.2020 р. розгляд справи відкладено на 02.04.2020 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України для повторного виклику позивача.

02.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 30.04.2020 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

30.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 29.05.2020 р. через зайнятість судді в іншому провадженні.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його присутності.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.04.1994 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 належить по 1/5 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с.11).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були дружина ОСОБА_4 , та діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (а.с.12, 88, 88 зв., 89).

Спадкова справа після померлого ОСОБА_5 не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори не завертались (а.с.46).

Відповідно до довідки, виданої Департаментом реєстраційних послуг ЗМР від 17.07.2019 р. (а.с.96), ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Враховуючи положення ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд застосовує до спірних правовідносин положення ЦК України в редакції 1963 р.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України в ред. 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в ред.1963 р.).

Таким чином, дружина спадкодавця ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги, успадкувала 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку, визначеному ст.549 ЦПК України, оскільки вступила у володіння спадковим майно, про що свідчить її реєстрація разом з ОСОБА_5 на час його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , 1/5 частка, як частка у спільному майні співвласників, 1/5 частка, як частка, що успадкована після смерті ОСОБА_5 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.88, 88 зв., 89).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадщину після смерті матері не прийняли, подали нотаріусу заяви відповідно до яких на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендують (а.с.85, 86).

ОСОБА_6 на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.77).

Разом з ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, були зареєстровані ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.с.95).

Спадкова справа після померлої ОСОБА_4 заведена на підставі заяви позивача, яка була подана 19.06.2019 р. (а.с.77зв).

Наведене вище свідчить, що жоден із спадкоємців першої черги спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв.

Позивач зазначає, що він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , що не узгоджується з положеннями ст.529 ЦК УРСР, оскільки мати позивача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була живою на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Наведене вище є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Окрім того, згідно ч.1 ст.4 ЦПК україни кожна сооба має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно зі ст.175 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові.

Ст.51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Ст.555 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) визначені випадки, коли спадщина переходить до держави, зокрема, якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини, або якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Аналогічна норма міститься у ст.1277 ЦК України.

При цьому відповідачами у таких справах повинні бути органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

З матеріалів справи встановлено, що спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4 не прийняли у встановленому законом порядку спадщину, і крім того ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від неї відмовились, а тому вказані особи є неналежними відповідачами у справі.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, окрім іншого, з підстав пред`явлення вимоги до неналежних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - П`ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 10 червня 2020 року.

Суддя О.В.Дмитрюк