Справа № 202/6198/19
Провадження № 2/202/469/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з членами своєї родини проживає у кімнаті АДРЕСА_1 . Цей будинок значиться як гуртожиток та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. До його заселення в 2010 році до цієї кімнати в ній проживав та був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . Протягом останніх трьох років до його заселення відповідач здавав кімнату в піднайом стороннім особам. З цього приводу до суду подавався позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, який у зв`язку з неявкою позивача був залишений без розгляду. Протягом майже 10 років відповідач не претендував на спірне житло, його місцезнаходження невідоме, перешкод відповідачу в користуванні жилим приміщення ніхто не чинив.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом направлення повісток за його зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради та Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про розгляд справи були повідомлені.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

Тобто власником гуртожитку є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

З 22.10.2004 року у кімнаті № 503 даного гуртожитку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

30.04.2010 року в цій кімнаті був зареєстрований позивач, де проживає по даний час зі своєю родиною.

Як вбачається з долучених до позову копій акту від 30 серпня 2019 року та письмових пояснень мешканців будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 у кімнаті № НОМЕР_1 не проживає з моменту заселення до неї ОСОБА_1 .

В даній справі між сторонами наявний спір щодо права відповідача на кімнату АДРЕСА_1 , вирішуючи який суд враховує наступне:

Відповідно до статті 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Згідно зі статтю 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення.

Відповідно до ста. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Статтею 129 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідно до статті 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Статтею 61 ЖК України також визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що положення Житлового кодексу України не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку звертатися до суду з вимогами про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку особи, яка не є членом його сім`ї.

Поряд із цим норми статті 391 ЦК України надають власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.

Тобто особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, що належить до комунальної власності, за позовом власника гуртожитку в особі органу місцевого самоврядування чи іншої уповноваженої ним особи (наймодавця), якою в даному випадку є Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_3 НОМЕР_2 , позивач посилається на те, що відповідач зареєстрований у зазначеній кімнаті, але не користується нею з 2010 року.

Між тим, позивачем не надано суду належних доказів, що реєстрацією відповідача у спірній кімнаті порушуються його права.

Позивач не надав суду доказів видачі йому в установленому порядку ордеру на кімнату АДРЕСА_3 НОМЕР_2 , в якій він зареєстрований.

Суд враховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача, є для нього сторонньою особою, тож, на переконання суду, позивач з огляду на положення діючого законодавства не вправі вимагати визнання відповідача таким, що втрати право користування житловим приміщенням у гуртожитку, оскільки власником чи уповноваженою ним особою такі вимоги у даній справі на заявляються.

Таким чином, враховуючи, що позивач не надав суду належних доказів щодо видачі йому в установленому порядку ордеру на спірну кімнату у гуртожитку, тобто зайняття її на законних підставах, відповідач не є членом сім`ї позивача, власником гуртожитку чи уповноваженою ним особою вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою у гуртожитку, не заявляються, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_3 НОМЕР_3 , необхідно відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, пр.. Б. Хмельницького, 14), Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та довільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр.. Д. Яворницького, 75), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 17 квітня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Марченко