Провадження № 2/752/3812/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03.06.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

в грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Руденка В.О. звернувся до суду із позовом до відповідачів Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було видано виконавчий напис № 1545 про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості на загальну суму 44734,23 грн. Позивачу стало відомо про відкрите виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач не отримував від банку будь-яких вимог щодо повернення заборгованості, а тому він був позбавлений можливості захистити свої права, в зв`язку із безпідставно нарахованою заборгованістю, що також свідчить про те, що розмір боргу не є безспірним. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1545, вчинений 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач АТ «Банк Форвард» явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи судом повідомлявся належним чином. До суду на виконання вимог ухвали від банку надійшли витребувані документи. Відзив на позов до суду не надходив.

Відповідач приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Відзив на позов до суду не надходив.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис № 1545, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» за період з 08.12.2017 р. по 08.03.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 964469920 від 09.04.2012 року в сумі 44734,23 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59892326 щодо виконання зазначеного виконавчого напису, та на даний час вчиняються дії щодо його примусового виконання.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що за приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості.

Так, стороною відповідача не було надано суду копію заключної вимоги позивачу про погашення суми заборгованості, а також докази на підтвердження належного відправлення та, відповідно, отримання позивачем заключної вимоги боржнику про погашення заборгованості, а боржник вважається належним чином повідомлений про вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про усунення порушень за кредитним договором, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Таким чином, суд вважає, що належне не направлення та, відповідно, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Крім того, слід зазначити про те, що наявна в матеріалах справи виписка з рахунку боржника, відповідно до якої зазначається про заборгованість позивача по договору, надана суду відповідачем на виконання ухвали суду, не є переконливим доказом безспірності заборгованості, оскільки, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме в такому вигляді, остання, надавалась приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, та доказів подання приватному нотаріусу інших документів, які передбачені Переліком та підтверджували розмір та безспірність заборгованості, - банком суду надано не було.

Суд вважає, що стороною відповідачів не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про безспірність заборгованості позивача, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, направлення та отримання позивачем вимоги банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача в рівних частинах слід стягнути судовий збір на загальну суму 1152 грн. 60 коп. (а.с. 38, 44)., та документально підтверджені витрати, пов`язані із отриманням позивачем правової допомоги на загальну суму 10500 грн. 00 коп. (а.с. 45, 139, 140). У стягненні решти суми судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги слід відмовити, оскільки стороною позивача не надано суду переконливих доказів сплати решти суми адвокату, а наявний у справі меморіальний ордер від 16.03.2020 року (а.с.141), не свідчить про те, що позивачем були переведені кошти саме за укладеним між сторонами договором про отримання правової допомоги

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1545, вчинений 29.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, яким запропоновано звернути стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» за період з 08.12.2017 р. по 08.03.2018 р. суму заборгованості за кредитним договором № 964469920 від 09.04.2012 року в сумі 44734,23 грн.

Стягнути в рівних частинах із Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 105) та приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича (адреса: АДРЕСА_1 ), - на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), - судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп., тобто по 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 коп. з кожного.

Стягнути в рівних частинах із Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 105) та приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича (адреса: АДРЕСА_1 ), - на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), - судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 10500 грн. 00 коп., тобто по 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 0 коп. з кожного.

У стягненні решти суми витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, - відмовити, в зв`язку з недоведеністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко