Постанова

Іменем України

25 травня 2020 року

м. Київ

справа № 641/6460/17

провадження № 61-37725св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення до переліку вкладників,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») про визнання права на отримання відшкодування за вкладами та включення до переліку вкладників.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ним укладений договір № 980-032-000000542 банківського рахунка «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», відповідно до умов якого банк відкрив йому поточний рахунок № НОМЕР_1 .

19 травня 2016 року на його поточний рахунок Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») перераховано кошти у розмірі 202 065 грн 55 коп.

23 травня 2016 року правління Національного банку України прийняло рішення № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

Того ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 про запровадження з 23 травня 2016 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

12 липня 2016 року правлінням Національного банку України прийнято рішення № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», також виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Відповідно до цього рішення розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_1 звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» з проханням включити його до переліку вкладників, однак листом від 15 серпня 2016 року йому повідомлено, що кошти на загальну суму 202 065 грн 55 коп. переведені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на його поточний рахунок, однак з підстав, передбачених статтями 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статі 37, пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на зазначену суму, є нікчемним.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати його право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок відповідача за рахунком № НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 200 000 грн, зобов`язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_1 на суму 200 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 200 000 грн.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 200 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що вимоги про застосування наслідків нікчемності застосовуються виключно за рішенням суду. Відомості про пред`явлення таких вимог банком або відповідачем відсутні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про закриття провадження у справі задоволено, апеляційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівській» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» задоволено частково, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників закрито.

Суд апеляційної інстанції постановив, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач не ставив питання про відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та стягнення на свою користь відповідних сум, а оспорював виключно дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як суб`єкта владних повноважень. Таким чином, звернення позивача до Фонду із зазначеними позовними вимогами не є підставою для розгляду спору в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом прав, порушених суб`єктом владних повноважень, що виникли із адміністративних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на положення пунктів 2, 3, 4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15 (провадження № 11-192апп18), від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц (провадження № 14-14цс18), від 24 квітня 2018 року у справі № 755/1700/16-ц (провадження № 14-89цс18).

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» зазначило, що у касаційній скарзі Желтобрюх В. В. безпідставно посилається на постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц (провадження № 14-14цс18), від 24 квітня 2018 року у справі № 755/1700/16-ц (провадження № 14-89цс18) та від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15 (провадження № 11-192апп18), оскільки вони не мають жодного відношення до цієї справи та не містять правових висновків щодо юрисдикції справ за позовом фізичної особи до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або Фонду стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 804/15159/15 (провадження № 11-100апп18) Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративного судочинства.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року і витребувано із Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу № 641/6460/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Фактичні обставини справи

06 березня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладений договір № 980-032-000000542 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого банк відкрив на ім`я останнього поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні.

04 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 надав останньому грошові кошти у розмірі 200 000 грн., зі сплатою відсотків за користування коштами, з терміном повернення до 04 травня 2017 року, із зазначенням поточного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до витягу з особового рахунка ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» 19 травня 2016 року з банківського рахунка ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Желтобрюху В. В. здійснено повернення коштів у розмірі 202 065 грн 55 коп.

На підставі рішення правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» 23 травня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12 липня 2016 року прийнято рішення № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду Ірклієнка Ю. П. та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський».

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року за № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, які є нікчемними. Цим наказом встановлено нікчемність правочинів з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» щодо перерахування коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб.

15 серпня 2016 року уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомила ОСОБА_1 , що кошти на загальну суму 202 065 грн 55 коп. переведені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок ОСОБА_1 , однак з підстав, передбачених статтями 215, 216 ЦК України та статтею 37, пунктами 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на зазначену суму, є нікчемним.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, до адміністративних судів могли бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України передбачено, що справою адміністративної юрисдикції є публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокремана спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (частина перша, пункт 1 частини другої статті 17 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Термін «публічно-владні управлінські функції» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Враховуючи викладене, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Зазначене узгоджується із висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (провадження № 14-438цс19).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про порушення його прав на включення до реєстру вкладників, які мають право на виплату гарантованої за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суми.

Юрисдикція суду щодо спорів за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначається з огляду на зміст правовідносин та функції, які у них виконує Фонд.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (частини перша та друга статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (абзац перший частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами (частина друга статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина п`ята статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина перша статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Правовідносини стосовно отримання вкладником гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми мають управлінський характер і складаються між Фондом та вкладником без участі банку-боржника. Спір стосовно права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 (провадження № 11-126апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 (провадження № 11-409апп18), від 06 червня 2018 року у справах № 811/3526/15 (провадження № 11-170апп18), № 813/6392/15 (провадження № 11-285апп18), № 818/377/16 (провадження № 11-158апп18), № 804/15159/15 (провадження № 11-100апп18), № 815/863/16 (провадження № 11-159апп18), від 14 листопада 2018 року у справі № 127/25132/17 (провадження № 14-453цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 592/13020/17 (провадження № 14-482цс18), від 23 січня 2019 року у справі № 639/5960/17 (провадження № 14-513цс18), від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/47 (провадження № 14-352цс19), від 15 січня 2020 року у справі № 334/452/18 (провадження № 14-527цс19), від 19 лютого 2020 року у справі № 234/11395/14-ц (провадження № 14-349цс19).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець