П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/2045/20

Номер провадження 22-ц/804/2099/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М., Попової С.А.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»

третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року, у складі судді Ковтуненко В.О.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року та передати справу на розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд помилково дійшов висновку про повернення позовної заяви. Також вказує, що він як позивач, звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, крім іншого, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ухвала суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 не відповідає нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору.

Посилався на те, що в січні 2019 року на його телефон почали надходити дзвінки від відповідача, з яких він дізнався, що ним укладено кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 800365214 , згідно якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі та додатку до нього. У зв`язку з численною кількістю істотних умов договору, що впливають на можливість виконання сторонами договору вважає зазначений договір таким, що не може бути укладений.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків та позивачу надано строк для їх усунення. В ухвалі суду зазначено, що позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог: а саме є незрозумілим, на які саме порушення вказує позивач, та у зв`язку з чим просить визнати кредитний договір недійсним, оскільки позовна заява містить посилання лише на норми Законів та Кодексів. Крім того позивачем при зверненні до суду не був сплачений судовий збір, однак є посилання на Закон України «Про захист прав споживачів», що не є обґрунтованим, а сам позов викладений без посилання на норми закону.

На виконання ухвали про залишення позову без руху 16 березня 2020 року позивачем подано заяву про усунення вказаних недоліків. Позивач також посилався на те, що звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с 13).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 повторно залишена без руху, оскільки недоліки які були зазначені у попередній ухвалі суду не було виконано; повторна направлена заява містить тільки письмові пояснення та подана без додержання вимог, передбачених ст.175 ЦПК України.

Ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в ухвалах суду від 16 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року про залишення позовної заяви без руху недоліки у визначений строк не усунуті, отже необхідно застосувати вимоги ч.3 ст.185 ЦПК України.

З висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних справ та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, позивач зазначив, що у січні 2019 року йому стало відомо про майнові претензії ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які зводилися до того, що від нього вимагалося погашення кредитних зобов`язань. Оскільки письмовий договір або договір в електронному вигляді з відповідачем він не укладав, істотні умови договору з ним не узгоджувалися, доказів передачі йому грошових коштів відповідач не представив тощо, вважав вказаний договір №800365214 від 23 жовтня 2018 року недійсним.

Позовна заява, відповідно до ст. 175 ЦПК України, містить: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не

подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За приписами ч. 1 ст. 264 ЦПК України питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, вирішуються судом під час ухвалення рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції викладені в ухвалах від 16 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року про необхідність усунення недоліків позовної заяви не ґрунтуються на вимогах ст.175 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів не може не погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вимога суду про необхідність сплати судового збору є незаконною.

З представлених матеріалів вбачається, що відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникли з кредитних правовідносин.

У статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок, що відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист їхніх прав.

Наведена норма права не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються від сплати за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів")

За приписами частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судовий збір" у частині третій статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" слова "державного мита" замінені словами "судового збору". Отже, при ухваленні Закону України "Про судовий збір" законодавець передбачив можливість застосування Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові по справі № 761/24881/16-ц від 21 березня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно визнав неподаною та повернув позовну заяву позивачу, в той час як остання відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а постановлена ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року, у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 17 червня 2020 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

О.М. Пономарьова

С.А. Попова