Житомирський апеляційний суд
Справа №280/793/19 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 76 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й. Галацевич О.М. при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №280/793/19

за позовом ОСОБА_1 до Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О. у м. Коростишів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про захист трудових прав. Під час розгляду справи уточнив позовні вимоги і остаточно просив стягнути з відповідача залишок невиплаченої грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку в кількості 13 календарних днів на загальну суму 512, 73 грн. та середній заробіток за весь час затримки починаючи від 16.02.2019 року по день фактичного розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України в сумі 25347,30 грн. В обґрунтування позову зазначив, що при звільненні 15.02.2019 повний розрахунок з ним проведений не був.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 15 лютого 2019 року по день розрахунку 24.05.2019 року в сумі 25347 грн. 30 коп. (без утримання податку й інших обов`язкових платежів). Вирішено питання судових витрат. В частині позовної вимоги щодо стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки відмовлено.

В апеляційній скарзі Мобільний рятувальний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що є правонаступником ДП «МРЦ ДСНС України», яке повинно було провести повний розрахунок з позивачем, який перебував у трудових відносинах з 13.02.2018 по 27.12.2018. Під час звільнення за власним бажанням 15.02.2019 ОСОБА_1 у заяві про звільнення за власним бажанням не вказав про перерахунок суми компенсації за невикористані дні відпустки на нове місце роботи, у зв`язку з чим відповідач не отримав від ДП «МРЦ ДСНС України», яке ліквідовано 17.12.2019 відповідних коштів.

У відзиві представник позивача ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві «Мобільний рятувальний центр ДСНС України», яке 29.10.2018 припинено шляхом приєднання до «Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій».

27.12.2018 позивач звільнений за переведенням до «Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій» згідно п.5 ст.36 КЗпП України відповідно до наказу № 215-к від 18.12.2018 і 28.12.2018 прийнятий на посаду респіраторника гірничорятувального відділення гірничорятувальної частини гірничорятувальних робіт Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, наказ № 30 від 28.12.2018.

15.02.2019 позивач звільнений з роботи за власним бажанням стаття 38 КЗпП України наказом № 67 від 12.02.2019 р. Згідно листа Голови комісії з припинення ДП МРЦ ОСОБА_3 від 28.02.19 № 198/96-22, надано додаток в якому зазначені працівники ДП «Мобільного рятувального центру ДСНС України» до Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, то ОСОБА_1 мав 13 днів невикористаної відпустки та сума компенсації становить 2629,38 грн., а як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2019 року з позивачем проведено розрахунок та виплачено 2116,65грн., що сторонами визнається.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається зі статті 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 Кодексу Законів про Працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією.

Розрахунок з позивачем був проведений 24.05.2019, тобто з порушенням ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За таких обставин суд першої інстанції правильно стягнув з Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.02.2019 року по 24.05.2019. Розмір середнього заробітку обчислений судом із дотриманням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Обставини, на які посилається відповідач, не є підставою для незастосування положень ст.117 КЗпП України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, арішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 січня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: