РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 77 214 гривень пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 вересня 2017 року по 31 червня 2019 року.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 березня 2019 року Костопільським районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист по справі №564/1567/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, згідно якого суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1020,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 31 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого за підписом начальника Костопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Ковальчука І. від 12 листопада 2019 року №16199 вбачається, що станом на 14 серпня 2019 року згідно виконавчого листа №564/1567/17 виданого 20.05.2019 Костопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1020,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову, а саме з 31.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону, за період з серпня 2017 року по квітень 2019 року (липень 2020 року) сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 21 420,00 грн.

Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх спільного сина, станом на серпень 2019 року, не виконано, внаслідок чого за цей період виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вище зазначеній довідці.

Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги.

Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Згідно наведених позивачем розрахунків, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дитини визначена нею в розмірі 77 214 грн.

Оскільки, стягнення пені, не може бути більше ніж 100 відсотків заборгованості, а розмір визначеної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості начальником Костопілського районного відділу ДВС, і саме він приймається судом як такий, що проведений у відповідності з вимогами ч.1 ст.196 СК України. А тому суд вважає, що саме неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в розмірі 21 420,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 21 420,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 21 420,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 .

Суддя :