Справа № 431/118/20
Провадження №2/431/282/20
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в місті Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, їй на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрована позивач, її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та член сім`ї колишнього власника квартири - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у квартирі з 22.04.1997 року, однак фактично в ній не проживає, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація відповідача у квартирі заважає позивачеві оформити субсидію, добровільно знятися з реєстрації він не бажає. На підставі викладеного позивач просила суд визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, повістками направленими через пошту, заяв та клопотань від нього не надходило.

Представник відповідача Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області в особі Літвінової Я. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі.

На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

18 червня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 28114906) від 27.09.2018 року, про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки Старобільської міської ради та довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради, станом на 18.11.2019 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не проживає за вказаною адресою (а.с.11).

Згідно інформації наданої УДМС України в Луганській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно копії договору купівлі продажу від 27.09.2018 року, ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 13-14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 4, 13, 19, 78, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. theUnitedKingdom), заява № 66746/01, п. 82).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є власницею вищевказаної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач фактично не проживає у вищевказаній квартирі, не є членом родини власниці квартири, домовленості про користування квартирою між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 не досягнуто, договір найму жилого будинку не укладався, за таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Питання про стягнення судового збору позивачем не порушується.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 78, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 319,321,321,391,405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ід. код. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування квартирою, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Старобільську міську раду Старобільського району Луганської області зняти ОСОБА_2 , ід. код. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати відповідачеві відповідно до ст. 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суду Луганської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Пелих