РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Бойко Л.Л.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2002р. Шлюб розірвано за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2020р. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився мешкати разом з батьком та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишився проживати з нею та на даний час знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки здоровий, має стабільне матеріальне становище та постійний стабільний дохід, інших утриманців, крім старшого сина ОСОБА_4 , немає. Вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньогосина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Ухвалою від 24.03.2020р. відкрито спрощене позовне провадження за даним позовом та призначено відкрите судове засідання на 16.04.2020р..

14.04.2020р. до суду надійшов зустрічний позов відповідача ОСОБА_3 , який він мотивує тим, що з відповідачкою ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2002р. по 26.02.2020р. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після припинення шлюбних відносин старший син ОСОБА_4 залишився проживати з ним та на даний час знаходиться на його утриманні. Син ОСОБА_5 проживає з матір`ю. На даний час вони з відповідачкою не змогли домовитись про спосіб утримання їх синів, у зв`язку з чим цей спір вирішується в суді. У зв`язку з тим, що син ОСОБА_4 проживає з ним, а відповідачка зобов`язана його утримувати, є працездатною, будь-якими тяжкими хворобами не страждає, вважає, що вона може сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 16.04.2020р. зустрічний позов прийнятий до судового розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 04.06.2020р. підготовче провадження закрито і справа призначена до розгляду по суті у відкритому с удовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Завгородня В.В. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю, просять його задовольнити, зустрічний позов визнали частково і додатково суду пояснили, що ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку щодо утримання сина ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу проживає разом з батьком. Однак не згодна з розміром аліментів, які ОСОБА_3 просить з неї стягнути. Вона згодна сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини, оскільки офіційно не працює, працює реалізатором неофіційно, має нестабільний дохід орієнтовно 3тис.грн в місяць, страждає на тяжкі захворювання, потребує лікування, в т.ч. лазерної корекції зору, що є вартісною процедурою. На праві власності їй належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , інші 1/3 належить відповідачу. Також на неї оформлений легковий автомобіль « Славута » та дачна ділянка, але це майно є спільним сумісним з відповідачем. У сина ОСОБА_4 дійсно є певне захворювання і він потребує лікування, син ОСОБА_5 спостерігається на даний час у гастроентеролога, але на диспансерному обліку діти не перебувають. Власних доходів діти не мають.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов визнав повністю, свій зустрічний позов також підтримав повністю, просить його задовольнити і додатково суду пояснив, що він не заперечує свого обов`язку як батька утримувати синів, згоден платити аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , який проживає з матір`ю, в розмірі 1/4 частини свого доходу, але вважає, що ОСОБА_1 також повинна сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , який проживає з ним, в такому ж розмірі. Посилання на наявність у неї захворювання та потребу в операційному втручанні є безпідставними. Проведення лазерної корекції зору це власна ініціатива позивачки. Він також страждає на ряд захворювань, в минулому році лікувався в стаціонарі з приводу гіпертонічної хвороби, постійно спостерігається у лікарів, приймає ліки. Син ОСОБА_4 також потребує лікування і на це необхідні певні кошти. Дійсно вони мають з позивачкою спільне сумісне майно і зараз вирішують питання його поділу. Через неприязні стосунки з позивачкою він з сином ОСОБА_4 змушені були поїхати з спільної квартири, зараз проживають у його друзів. Він працює неофіційно і його дохід орієнтовно становить 7тис.грн. Син ОСОБА_4 закінчив в цьому році ліцей, в якому перебував на неповному державному забезпеченні, хоча фактично з березня місця через карантин не навчається і постійно перебуває вдома. Діти власних доходів не мають.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2002р.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2020р., яке набрало законної сили 28.03.2020р., шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Після припинення шлюбних відносин між сторонами неповнолітній син ОСОБА_4 мешкає разом з батьком - відповідачем ОСОБА_3 , а син ОСОБА_5 з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість як первісного, так і зустрічного позову, у зв`язку з чим вони підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є абсолютним, тобто беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

За змістом вимог ст.181 СК України право вибору способу стягнення аліментів - у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів.

В даному випадку сторони не заперечують свого батьківства/материнства та відповідно свого обов`язку як батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення повноліття.

Разом з тим, обставини справи однозначно свідчать, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у зв`язку з чим кожний з них звернувся з позовом до іншого про стягнення аліментів на утримання того сина, який проживає з ним, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку платника.

При цьому, суд не приймає повне визнання первісного позову відповідачем ОСОБА_3 , оскільки за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України суд може ухвалити рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Однак, розглядаючи справу відповідно до ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд встановив, що між сторонами фактично існує спір щодо визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх синів, що виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_1 без з`ясування усіх обставин та дослідженняґ доказів.

Вирішуючи наявний між сторонами спір щодо розміру аліментів, суд виходить з вимог ст.182 СК України, згідно з якою при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини - 9 років, дитина матеріально не забезпечена, власних доходів та нерухомого/цінного рухомого майна не має, на диспансерному обліку у лікарів з будь-якими хронічними захворюваннями не перебуває.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 працездатний, офіційно не працевлаштований, але має нерегулярний та мінливий дохід з неофіційних джерел в орієнтовному розмірі 7 тис.грн.щомісячно, є власником частки нерухомого майна - спільної з позивачкою ОСОБА_1 квартири, в якій на даний момент разом з сином ОСОБА_4 не проживає, а також має інше спільне сумісне майно з позивачкою ОСОБА_1 - легковий автомобіль «Славута» та дачну ділянку, питання щодо поділу якого на даний час вирішується між ними. Відповідач ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, але звертався за медичною допомогою та проходив в 2019р. стаціонарне лікування з приводу гіпертонічної хвороби та інших супутних захворювань, перебуває під наглядом лікарів, потребує медикаментозного лікування. Інших утриманців, крім неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, він не має.

За вказаних обставин, які сторонами фактично не оспорюються, виходячи з принципу розумності та справедливості, рівності прав обох синів та обов`язків обох сторін як батьків, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, як просить позивачка, на думку суду, не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини - 17 років, дитина матеріально не забезпечена, власних доходів та нерухомого/цінного рухомого майна не має, в 2019р. закінчив ліцей-інтернат, де перебував на казарменому становищі та неповному державному забезпеченні, на диспансерному обліку у лікарів з будь-якими хронічними захворюваннями не перебуває, але має захворювання - хвороба Пейроні , яке потребує певного лікування.

Також суд враховує, що позивачка ОСОБА_1 працездатна, офіційно не працевлаштована, але має нерегулярний та мінливий дохід з неофіційних джерел в орієнтовному розмірі 3 тис.грн.щомісячно, перебуває на обліку як безробітна в міському центру зайнятості, але відповідну допомогу не отримує, є власником частки нерухомого майна - спільної з відповідачем ОСОБА_3 квартирою, в якій на даний момент проживає разом з сином ОСОБА_5 , також має інше спільне сумісне майно з відповідачем ОСОБА_3 - легковий автомобіль «Славута» та дачну ділянку, питання щодо поділу якого на даний час вирішується між ними. Позивачка ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, але перебуває під наглядом сімейного лікаря та лікарів невролога, ендокринолога з приводу певних захворювань - гастрит, остеохондроз, дрібні вузли щелепної залози, в 2019р. двічі перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні, потребує медикаментозного лікування. Також в 2019р. зверталась до лікарняних установ з приводу погіршення зору, рекомендована лазерна корекція зору. Інших утриманців, крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 , який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, позивачка не має.

За вказаних обставин, які сторонами фактично не оспорюються, виходячи з принципу розумності та справедливості, рівності прав обох синів та обов`язків обох сторін як батьків, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивачки.

Стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу, як просить відповідач, та 1/8 частини доходу, як просить позивачка, на думку суду, не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами.

Таким чином, первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_10 слід задовольнити кожний частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80грн. з кожного.

Згідно із ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.7,180-184 СК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2020р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 840,80грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2020р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 840,80грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.06.2020р.

Суддя Н.А. Мурашова

04.06.2020