Справа № 489/5875/19
Провадження №2/489/854/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 червня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Середою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікова Алла Юріївна про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини
Позивач просить визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що він з 2011 року по день смерті батька проживав з ним та здійснював постійний догляд. Його батько не говорив йому про те, що склав заповіт, відповідно до якого заповідав все свої майно йому. Про існування заповіту йому не було відомо. На даний час не може оформити свої спадкові права на 21/50 частку будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку із тим, пропустив строк для подачі заяви на прийняття спадщини.
Від представника позивача надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої просить суд визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що 24 листопада 1999 року батько позивача ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповідав належне йому майно, у тому числі й 21/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , своєму синові ОСОБА_1 . В той же час, позивач стверджує, що йому не було відомо про факт складання заповіту, а тому він й не звертався до нотаріуса про вступ у спадщину у строки визначені Цивільним кодексом України. Заповіт позивач знайшов випадково, перебираючи старі документи наявні у будинку. Звернення з заявою до нотаріальної контори, приблизно, через тиждень, як знайшов заповіт та крім того, він не усвідомлював наслідки зволікання з подачею заяви, враховуючи відсутність інших спадкоємців.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача, разом з заявою про зміну підстав позову, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, наполягає. Просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив.
Від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Берднікової А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та просить вирішити питання на розсуд суду.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
21/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 30.07.1976 року, посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 6-5054, та в ММБТІ 31.07.1976 року за реєстровим № 2859.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
24 листопада 1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого, належний йому житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та автогараж в автокооперативі АДРЕСА_1 " заповів синові ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 213.
Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 21/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та автогараж в автокооперативі "Мир".
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Позивач зазначає, що він з 2011 року по день смерті батька проживав за адресою: АДРЕСА_1 й фактично проживає по теперішній час. На підтвердження зазначеного суду надано Акт від 29.03.2019 року, посвідченого депутатом Миколаївської міської ради 7 скликання Жайворонок С.І. Його батько не говорив йому про те, що склав заповіт, відповідно до якого заповідав все свої майно йому. Про існування заповіту йому не було відомо. Коли знайшов заповіт, він звернувся до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Проте, постановою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікової А.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України.
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
При розгляді спорів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Звертаючись до суду з позовом, позивач та його представник зазначили про те, що про існування заповіту позивачу не було відомо, а тому у позивача не було об`єктивної змоги звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини і це пов`язано з об`єктивними, та істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.
Встановивши, що ОСОБА_1 був необізнаним про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не заводилася й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд вважає, поважною причиною пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікова Алла Юріївна про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з офіційної дати закінчення карантину.
Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Третя особа: приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Берднікова Алла Юріївна, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Троїцька, 238, оф. 18.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «15» червня 2020 року.