Справа № 445/1940/19
провадження № 2/445/89/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Золочеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу їх стягнення,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11.02.2014 р. на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши спосіб їх стягнення з 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що його матеріальний стан змінився, він створив нову сім`ю, в якій у нього народилася донька ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Він є єдиним годувальником сім`ї , дружина не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.Інших доходів у них немає. Окрім цього він допомагає хворим батькам-пенсіонерам, у них мінімальні пенсії. Батько недавно переніс інфаркт. Йому відомо. що відповідачка працює за кордоном. Вважає. що зміна сімейного стану та народження дитини є основною підставою до зменшення розміру аліментів.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову просив задовольнити та дав пояснення аналогічні за змістом позовної заяви.

Відповідачка в судове засідання жодного разу не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату , час та місце розгляду справи про що свідчать оголошення про виклик в суд на сайті суду та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення особі " ОСОБА_5 " (дошлюбне прізвище відповідачки)

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи № 445/272/14 (2/445/16/14) встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11.02.2014 року, ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_7 . Стягнення аліментів розпочато з 27.01.2014 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охоронудитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51Конституції України та статтею 180СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи зі змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога стягувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зменшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

03.07.2019 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у позивача та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_9 . Вказане підтверджується свідоцтвм про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки відділу житлового господарства Залізничногої райадміністрації Львівської міської ради вбачається, що ОСОБА_10 зареєстрована та проживає разом з батьком- ОСОБА_1 позивачем по справі.

Як свідчиь довідка № 245 від 20.01.2020 року, виданої Залізнични відділом соціального захисту департаменту гуманітарної політики управлінням соціального захисту ЛЬвівської міської ради , ОСОБА_8 знаходиться на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини.

Твердження позивача, що підставою для зміни розміру аліментів є сам факт зміни сімейного стану, є необґрунтованими, оскільки розмір аліментів може бути зменшений судом у разі зміни сімейного стану, тобто такі зміни автоматично не є підставами для зменшення розміру сплачуваних аліментів. Факт того, що певні зміни у сімейному стані платника аліментів унеможливлюють сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі, підлягає доказуванню.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач просив стягувати з нього аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не конкретизувавши спосіб стягнення у відповідності до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України: у певній частці від його заробітку або у конкретній твердій грошовій сумі, отже, суд взагалі позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги, сформульовані у такий спосіб.

Разом з тим, виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі законом надано саме стягувачу, а не платнику аліментів. Тобто, позивач має право вимагати зменшення розміру аліментів, однак не зміни способу їх стягнення, оскільки право вибору способу стягнення аліментів згідно абзацу 2 частини 3 статті 181СК України належить їх отримувачу.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову позивача- немає, оскільки, по перше, відсутні докази наявності підстав для цього, а по-друге, у позивача відсутні правові підстави для зміни способу стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 181,192 СК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу їх стягнення -відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.06.2020 р.

Суддя М. В. Бакаїм