Справа № 266/7378/19
Провадженя№ 2/266/374/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Шишханової К.Р.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті його дядьки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що власниками будинку АДРЕСА_1 у рівних частках були ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ці данні встановлені рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 1993року. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були дядьками позивачу та відповідачці. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. Фактично спадщину прийняв другий співвласник домоволодіння і брат померлого - ОСОБА_3 , який до нотаріальної контори не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті брата. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Позивач за власні кошти поховав ОСОБА_3 Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є позивач та відповідачка. Після смерті спадкодавця залишалась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка не бажає приймати спадщину, до нотаріальної контори не зверталась. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але Постановою державного нотаріуса Другої маріупольської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини. В обгрунтування відмови в проведені нотаріальних дій державний нотаріус посилалась на відсутність правовстановлюючих документів , які б підтвердили право власності спадкодавця на будинок АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що спадщину він фактично прийняв, своєчасно звернувся з заявою до нотаріальної контори. Просив позов задовольнити і визнати за ним право власності в порядку спадкування по закону на будинок АДРЕСА_1 , після смерті свого дядьки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, позов задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 до суду надала заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі , не заперечувала проти задоволення позову , підтвердила,що на спадщину після смерті ОСОБА_3 не претендує , просила справу розглянути без її участі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.01.2020р. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.02.2020р. було відкрито провадження по справі , розгляд справи було визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.02.020р. було витребувано з Маріупольського БТІ інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.04.2020р. було витребувано з Другої маріупольської державної нотаріально контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх у своїй сукупності з нормами діючого законодавства, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалення рішення під час підготовчого розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного народного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 1993р. - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було виділено на праві свідоцтва н спадщину за законом житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.9-10)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батькам зазначені - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.16)

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 12.03.1954р. ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батькам зазначені - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.17)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.03.2005 року, виданого відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.11)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 07.11.2013 року, виданого Іллічівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.12).

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 від 28.05.1949р. видане Портовським райЗагс м. Маріуполя - 02 лютого 1948року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після укладення шлюбу подружжю було присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.65)

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 12.11.1955р., видане повторно, ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , баками зазначені - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 (а.с.66)

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_6 26 листопада 1963року було укладено шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу подружжю було присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с.68)

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 16.12.1965р. - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками зазначені - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 (а.с.69)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_8 від 25.06.1993р. - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.71)

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_9 була рідною сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а позивач племінником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_9 , видане повторно 12.11.1955р.- ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_11 , батьками зазначені - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 (а.с.19)

Згідно довідки від 02.06.2009р. №2404 про запис акту укладення шлюбу, виданої ЗАГС Мінського району Мінської області - 18грудня 1961року було укладено шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , після укладення шлюбу подружжю було присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.18)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_10 від 25.03.1976р. - 25.03.1976р. було укладено шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_2 (а.с.20)

Виходячи з наведеного - ОСОБА_2 була рідною сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а позивач є її племінником .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_11 - ОСОБА_5 ,який є дідом позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.70)

Згідно довідки з КСН «Бригантина» від 14.12.2013р. - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з часу народження , а також після звільнення з місць позбавлення волі і до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації(а.с.72)

Згідно довідки про звільнення серія ДОН № 17805 - ОСОБА_3 21.04.2011року був звільнений з місця позбавлення волі МВК-32 умовно-достроково( а.с.73)

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №626/01-16 від 05.05.2014р. - державний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори І.В. Царьова, відмовила ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки у спадкоємця були відсутні документи , підтверджуючи право власності на нерухоме майно-житловий будинок АДРЕСА_1 спадкодавцеві (а.с.13)

Згідно положень пункту 1 ч. 1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), які діяли на момент смерті ОСОБА_4 - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, рішенням Приморського районного народного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 1993р. - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було виділено на праві свідоцтва на спадщину за законом житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті свого брата - ОСОБА_4 , яка складалася з Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, але документально за життя не оформив свої права.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив, про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України - у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 набув право власності на будинок АДРЕСА_1 , як і його брат ОСОБА_4 , після смерті свого батька ОСОБА_5 . Рішенням суду за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано право власності на спадкове майно - будинок АДРЕСА_1 , за законом після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті свого брата ОСОБА_4 в силу приписів ст. 549 ЦК України (в редакції 1963року).

Після смерті ОСОБА_3 позивач єдиний хто звернувся впродовж шестимісячного строку до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва. Також, згідно свідоцтва про поховання ОСОБА_3 , а також квитанцій на оплату ритуальних послуг - ОСОБА_1 здійснював оплату ритуальних послуг по похованню ОСОБА_3 та отримав свідоцтво про поховання(а.с.27-28)

Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 який є, як спадкоємцем за законом, не може реалізувати своє право, в тому числі на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових прав позивача та прав на володіння спадковим майном, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки позов не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись, ст.ст. 13,82, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16,182, 319,321,328,392, 1222,1223, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (ІПН НОМЕР_13 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2020 року.

Суддя: Федотова В. М.