Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4584/19
Провадження №: 2/332/410/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
18.12.2019р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
В позовній заяві зазначено, що наказом № 3 від 11.04.2019 року позивачка була прийнята до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» на посаду головного бухгалтера.11.11.2019р. позивачка написала заяву про звільнення з 19.11.2019р. за власним бажанням під тиском керівника. 18.11.19р. позивачка направила на адресу відповідача терміновим поштовим відправленням заяву про відкликання своєї заяви про звільнення. Але, наказом від 19.11.2019р. її звільнено з вказаної посади згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Вважає цей наказ про звільнення незаконним. Просить в позові скасувати наказ про звільнення, зобов`язати відповідача поновити позивача на роботі та стягнути заробітну плати за час вимушеного прогулу.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що всі доводи викладені в позовній заяві. Представник позивача адвокат Яковенко В.І. висловила аналогічну позицію та пояснила, що позивач відкликала свою заяву про звільнення, позивачка мала чисельні пропуски на роботі через поважні причини, заява про звільнення була написана під тиском керівництва. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача адвокат Ляховецький Т.І. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, позивачка дійсно багато разів була відсутня на роботі, про що складались акти, але була звільнена за власним бажанням, отже правомірно та без будь-яких порушень трудового законодавства, звільнення відбулось за її проханням згідно письмової заяви із зазначенням в наказі ст.38 КЗпП України, перед її звільненням на цю посаду запросили іншу людину з Центру зайнятості, яка наразі працює, ніяких заяв про відкликання заяви про звільнення підприємство від позивачки не отримувало. Просив в задоволенні позову відмовити.
Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що вона працює заступником головного енергетика Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер». Позивачку ОСОБА_1 знає, оскільки вона раніше працювала на цьому ж підприємстві на посаді головного бухгалтера та звільнилась. Очевидцем звільнення ОСОБА_1 вона не була. При ній фактів тиску на ОСОБА_1 щодо написання заяви про звільнення не було.
Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона працює начальником відділу кадрів Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер». Позивачку ОСОБА_1 знає, оскільки вона раніше працювала на цьому ж підприємстві на посаді головного бухгалтера та звільнилась за власним бажанням. Відклику заяви про звільнення від ОСОБА_1 не було. Трудову книжку ОСОБА_1 отримала 20.11.2020р. Про факти втручання та тиску на ОСОБА_1 щодо її звільнення свідку нічого невідомо.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що наказом № 3 від 11.04.2019 року позивачка була прийнята до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» на посаду головного бухгалтера, що підтверджено трудовою книжкою позивача (а.с.10).
11.11.2019р. ОСОБА_1 написала власноручно написану заяву про звільнення її 19.11.2020р. з посади головного бухгалтера Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.85).
Наказом № 7 від 19.11.2019р. ОСОБА_1 було звільнено з 19.11.2019р. з вказаної посади згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивачки (а.с.9-10), та копією вказаного наказу (а.с.86).
Отже, процедура звільнення позивача була здійснена з дотриманням вимог ст.38 КЗпП України, згідно якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду копію заяви від 18.11.2019р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 просить вважати недійсною її заяву про звільнення 19.11.2019р. та допустити її до виконання своїх службових обов`язків (а.с.12).
Але будь-яких доказів відправлення чи вручення цієї заяви на адресу Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» позивачка суду не надала.
Також на підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду копію заяви від 18.11.2019р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 просить залишити без розгляду її заяву про звільнення 19.11.2019р. та допустити її до виконання своїх службових обов`язків (а.с.13).
Але будь-яких доказів відправлення чи вручення цієї заяви на адресу Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» позивачка суду не надала. На цій же заяві міститься ксерокопія поштової квитанції про відправлення невідомої кореспонденції на адресу отримувача з найменуванням: «сулима» (а.с.13). Реквізити відправника в квитанції не зазначені, опис кореспонденції відсутній, докази отримання цієї заяви відповідачем суду не надані.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також повідомили суду про відсутність будь-яких порушень чи тиску при звільненні ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Але будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 була звільнена з порушенням вимог діючого трудового законодавства, суду надано не було.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2020 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік