Справа № 214/8789/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 травня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа - державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Євгенія Михайлівна, -
Позивач, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.11.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки вказаної квартири, яку матір позивача ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги після смерті сина не прийняла, позаяк була дуже хворою людиною та у зв`язку з цим не мала фізичної можливості реалізувати свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вказаної квартири. Так, з метою прийняття цієї спадщини та будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позивач звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, однак з`ясувалось, що матір позивача ні юридично, ні фактично не прийняла спадщину після смерті сина, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з даним позовом.
Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності.
Представник відповідача та представник третьої особи, кожен окремо, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але до суду не з`явився.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.11.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, матері позивача ОСОБА_4 та рідному братові позивача ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.20, 21, 22, 23, 31, 32-33).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.24).
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому частки зазначеної вище квартири.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.
Так, у зв`язку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками про інший розмір часток в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм вказаної квартири, суд доходить висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки.
Як убачається зі змісту позову, матір позивача ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги після смерті сина не встигла прийняти спадщину після його смерті, позаяк була дуже хворою людиною та у зв`язку з цим не мала фізичної можливості вчасно реалізувати свої спадкові права (а.с.26-30).
Згідно листа державного нотаріуса, який надійшов на запит суду 14.05.2020 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з заявами при прийняття або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.25).
Після її смерті також відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вказаної вище квартири.
Разом з тим, згідно заповіту від 14.06.2018 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження, а саме усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі права та обов`язки, заповіла позивачеві (а.с.47).
Так, з метою прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.43).
Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовилась від прийняття спадщини, інших спадкоємців судом не виявлено, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 364, 368, 370, 392, 1269, 1276 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.