Справа № 521/2690/20
Провадження № 2/521/1945/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

за участю секретаря судового засідання Коновалової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), грошові кошті за договором позики від 22 січня 2017 року у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, проценті за договором позики у сумі 2 299,32 доларів США (дві тисячі двісті дев`яноста дев`ять доларів США 32 цента), З % річних від простроченої суми у сумі 309,86 доларів США (триста дев`ять доларів СІЛА 86 центів), у гривневому еквіваленті за офіціальним курсом НБУ на день у гривневому еквіваленті за офіціальним курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 22 січня 2017 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США строком на 1 рік (до 22 січня 2018 року) зі сплатою процентів за користування позикою -15 % річних та щомісячною виплатою боргу - 100 доларів, про що відповідач власноруч склав розписку (копія розписки додається).

Однак, в порушення зобов`язань по цей час відповідач борг позивачу не повернув, проценти не сплатив, уникає зустрічі, щодо врегулювання можливості повернення грошових коштів, таким чином до теперішнього часу відповідач не виконав свій обов`язок, порушивши строк повернення боргу, передбачений договором позики та ч.1 ст. 1049 ЦК України.У відповідності до умов вказаного договору позики та вимог статті 1048 ЦК України, відповідач повинний сплатить позивачу також проценти (15 % річних) за користування грошовими коштами за період з 22.01.2017 року по 14.02.2020 року у розмірі 2 299,32 доларів США, а саме:

1)15 % річних за період з 22.01.2017р. по 21.01.2018р.

5000 дол. США : 100 %* 15% = 750 доларів США

2)15 % річних за період з 22.01.2018р. по 21.01.2019р.

5000 дол. США : 100%* 15% = 750 доларів США

3)15 % річних за період з 22.01.2019р. по 21.01.2020р.

5000 дол. США: 100%* 15% = 750 доларів США

4)15% річних за період з 22.01.2020 р. по 11.02.2020р.(24 дні)

5000. США : 100 % * 15% : 365 дн. * 24 дн = 49,32 доларів США

Всього за період з 22.01.20-17р. по 11.02.2020 року:750 +750 +750 + 49,32= 2 299,32 доларів США. Загальна сума процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача за період з 22.01.2017 року по 14.02.2020 року становить 2 299,32 доларів США.

Також, відповідач зобов`язаний також сплатити позивачу З % річних від простроченої суми боргу (5000 доларів США) за період з 22.01.2018 року по 11.02.2020 року (754 день) у сумі 309,86 доларів США а саме:5000 $ X 3% X 754 дн. = 309,86 ( доларів США).

Враховуючи наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із Відповідача, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Роїк Д.Я., який ухвалою від 28.02.2020 року прийняв справу до свого провадження, призначивши справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи здійснити за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступне.

З копії розписки від 22 січня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 5000 доларів США під 15% річних, строком на один рік з щомісячною виплатою 100 доларів США. Зобов`язувався повернути їх не пізніше 22 січня 2018 року.

У зазначений строк ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти у повному обсязі не повернув.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позика вважається повернутою, а зобов`язання позичальника припиненими лише в момент одержання позикодавцем суми позики (ст. 599, ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Суд зазначає, що тлумачення абзацу першого частини першої статті 1046, абзацу першого частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац перший частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац перший частини першої статті 1049 ЦК України). Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

За вказаною розпискою від 22.01.2017 року не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу за офіційним курсом НБУ не вбачається.Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Оскільки між сторонами з досягненням усіх істотних умов укладено, повністю виконано позикодавцем і взагалі не виконано позичальником договір позики, то наявна з 22 січня 2018 року заборгованість по сумі позики 5000 доларів США підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тому у відповідності до умов вказаного договору позики та вимог статті 1048 ЦК України, відповідач повинний сплатить позивачу також проценти (15 % річних) за користування грошовими коштами за період з 22.01.2017 року по 14.02.2020 року у розмірі 2 299,32 доларів США, а саме:

1)15 % річних за період з 22.01.2017р. по 21.01.2018р.

5000 дол. США : 100 %* 15% = 750 доларів США

2)15 % річних за період з 22.01.2018р. по 21.01.2019р.

5000 дол. США : 100%* 15% = 750 доларів США

3)15 % річних за період з 22.01.2019р. по 21.01.2020р.

5000 дол. США: 100%* 15% = 750 доларів США

4)15% річних за період з 22.01.2020 р. по 11.02.2020р.(24 дн)

5000 дол. США : 100 % * 15% : 365 дн. * 24 дн = 49,32 доларів США

5)всього за період з 22.01.20-17р. по 11.02.2020 року:

750 +750 +750 + 49,32= 2 299,32 доларів США

Тому загальна сума процентів за користування відповідачем грошовими коштами позивача за період з 22.01.2017 року по 14.02.2020 року становить 2 299,32 доларів США.

За змістом ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога про стягнення трьох процентів річних підлягає задоволення з огляду на те, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України їх нарахування має компенсаційний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Зважаючи на те, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення, тому при обрахунку береться прострочена сума, визначена у договорі, а не її еквівалент у національній валюті України.

Отже, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 5000 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Станом на дату написання позовної заяви, тобто 14 лютого 2020 року, строк прострочення виконання зобов`язання становить 754 дні, а отже три проценти річних складає 309,86 доларів США, що обчислюється за формулою: 5000 доларів США *754дні*3%/100/365(днів у році), які підлягають стягненню.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, у порушення умов договору позики, а також ст.ст. 509, 526, 1046, 1048 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором не виконали, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, за яким, судові витрати позивача складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 1862,68 грн.,комісії банку за сплату судового збору у сумі 38,01 грн., витрат на відправку письмової вимоги у сумі 4800 грн, та витрат на правничу допомогу у розмірі 4800 грн. 00 коп. (а.с.5).

Позивач сплатив при звернені до суду 1862,68 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 14.02.2020 року № 8088, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049,1214 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, що був оформлений у вигляді розписки від 22.01.2017 року у сумі 7609,18 (сім тисяч шістсот дев`ять) доларів США 18 центів, та який складається:

?з суми позики 5000 (пять тисяч) доларів США,

?процентів за користування позикою 2299,32 (дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять) доларів США 32 центи;

?3% річних процентів 309 (триста дев`ять) доларів США 86 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (сплачений судовий збір у розмірі 1862,68 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) гривні 68 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 29 травня 2020 року.

Суддя: Д.Я. Роїк