ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6002/20 Справа № 176/2394/19 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вказували, що 18 вересня 2017 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №2017/ОВР/190-000293 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платежів та надання послуг за платіжними картками. Зазначений договір овердрафту є договором на приєднання відповідно до ст.634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування розміщену на офіційному сайті банку.

На виконання умов договору позивачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку. Максимальний ліміт кредитування 300 000 грн., строком на 12 місяців зі сплатою 0,00001% річних протягом пільгового періоду, 36% річних (базова процентна ставка) за користування дозволеним овердрафтом (в межах строку кредитування), та 48% річних за користування овердрафтом.

Однак, свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, розмір якої, станом на 02 вересня 2019 року, складає 30 994 грн.94 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №2017/ОВР/190-000293 від 18 вересня 2017 року, яка станом на 02 вересня 2019 року становить 30 994 грн.94 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту (поточна) - 15 502 грн.71 коп., заборгованість по кредиту (прострочена) - 10 262 грн.11 коп., заборгованість по процентах (поточна) - 541 грн.93 коп., заборгованість по процентах (прострочена) - 4 688 грн.19 коп., а також судові витрати.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: операції проводились в мобільному додатку АБ "Укргазбанк" з повною ідентифікацією, про що було сповіщено відповідача; 25 грудня 2018 року в 02:08:04 на номер телефону НОМЕР_2 відправлено пароль для реєстрації в мобільному додатку, вказаний номер телефону, згідно інформації у модулі Web bank, належить ОСОБА_1 , банк не несе відповідальності за неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу; операція була здійснена 25 грудня 2018 року, тобто до дати повідомлення відповідачем позивача про використання його картки невідомими особами; винна у незаконних дія особа встановлюється органом досудового розслідування, вина сторонніх осіб не є доведеною; всупереч умовам овердрафту зобов`язання щодо погашення основного боргу за овердрафтом не виконуються.

Адвокат відповідача - Лапшин В.В. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість рішення місцевого суду, просив апеляційну скаргу ПАТ АБ "Укргазбанк" залишити без задоволення, рішення місцевого суду залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 вересня 2017 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладений договір №2017/ОВР/190-000293 про приєднання до правил надання банківських послуг по картковим продуктам за програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок» (а.с.8).

Відповідно до зазначеного договору позивачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку. Максимальний ліміт кредитування 300 000 грн., строком на 12 місяців зі сплатою 0,00001% річних протягом пільгового періоду, 36% річних (базова процентна ставка) за користування дозволеним овердрафтом (в межах строку кредитування), та 48% річних за користування овердрафтом.

Факт отримання позивачем платіжної картки та конверту з ПІН-кодом підтверджується копією розписки позичальника (а.с.10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що Із досліджених матеріалів справи та кримінального провадження №0001127 вбачається, що ОСОБА_1 належним чином повідомив банк та правоохоронні органи про зняття грошових коштів з його карткового рахунку невідомою особою, на рахунку відповідача була відсутня заборгованість за кредитним договором станом на 24 грудня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції,які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (пункт 10 розділу 6 Положення).

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 здійснив спірні грошові перекази, а також врахував те, що відповідач одразу повідомив правоохоронні органи про те, що здійснення переказів відбулося без його волевиявлення невідомими особами та врахував, що до 25 грудня 2018 року відповідач не мав заборгованості перед позивачем та належно виконував кредитні зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 25 грудня 2018 року звернувся з заявою до Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (а.с.160), зазначивши про те, що в ніч з 24 грудня 2018 року на 25 грудня 2018 року невідома особа, заблокувавши сім картку з номером НОМЕР_2 , здійснила крадіжку грошових коштів з рахунку в ПАТ "Укргазбанк".

Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у стягненні з відповідача заборгованості, яка виникла у зв`язку з неправомірним списанням з його карткового рахунку кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що винна у незаконних діях особа встановлюється органом досудового розслідування, вина сторонніх осіб ще не доведена, оскільки сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 не є підставою для стягнення з відповідача коштів на користь банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що 25 грудня 2018 року в 02:08:04 на номер телефону НОМЕР_2 відправлено пароль для реєстрації в мобільному додатку, вказаний номер телефону, згідно інформації у модулі Web bank, належить ОСОБА_1 не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з рахунка, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.