Справа № 682/378/20
Провадження № 2/682/387/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., позивача ОСОБА_1 , представника ТОВ «АВТОПРОСТО» Римарук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ СЕРВІС» про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів, сплачених за наслідками укладення договорів,

в с т а н о в и в:

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2017 року ним укладено договір № 730405 з ТОВ «Авто Просто» предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автотак». Також 27 вересня 2017 року між ним та ТОВ «АТ СЕРВІС» було укладено договір доручення № 730705. Вказані договори були підписані позивачем з метою покупки автомобіля. На виконання умов договорів він сплатив відповідачам грошові кошти, однак автомобіль не отримав. Вважає, що в діяльності ТОВ «Авто-Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману та містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Вважає, що договір порушує його права, а діяльність відповідачів є такою, що вводить споживача в оману. Також, відповідач в договорі використав неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення підписав договір, умови якого є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. На підставі викладеного, просить визнати недійсним з моменту укладення договори, укладені між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО», ТОВ «АТ СЕРВІС» та стягнути на його користь грошові кошти.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. У відзиві зазначено, що між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та Позивачем укладено договір № 730405 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого Договору та його повну відповідність Законодавству України.

Щодо посилань на введення позивача в оману зазначив, що позивач не навів жодного доказу, що його обманювали щодо природи правочину або прав чи обов`язків за Договором. Позивачем не зазначено які положення, що зазначені в договорі, не відповідають дійсності. Про природу правочину, перелік прав і обов`язків позивача, а також перелік прав та обов`язків Відовідача Позивачу було відомо. Договір підписаний сторонами, і містить детальний опис послуг, що надаються відповідачем. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку Товариства, що також свідчить про повне ознайомлення та розуміння умов договору, що додатково закріплюється окремим підписом для цієї частини договору, яку неможливо підписати помилково. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених в ньому підстав. Вказав, про послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО» дізнався з оголошення, в подальшому зустрівся із представником товариства та підписав спірний договір. Представник відповідача пояснив, що для укладення договору необхідно здійснити оплату першого внеску. Лише через деякий час позивач, за його словами, дізнався, що вказаний платіж був винагородою, сплаченою через ТОВ «АТ СЕРВІС» для ТОВ «АВТО ПРОСТО». Вказав, що договір він прочитав через декілька днів після його підписання. Додатково пояснив, що представник відповідача не чинив ніяких перешкод позивачеві у його праві належним чином ознайомитись із договором до моменту підписання. Після спливу одного місця після підписання договору, позивач поцікавився відгуками про роботу товариства, серед яких були як і негативні, так і позитивні. Після цього продовжив сплачувати платежі відповідно до договору протягом двох років. Оскільки автомобіль не отримав, вважає, що діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» є нечесною та такою, що вводить споживачів в оману, а відповідно до договору на нього були покладені лише обов`язки, в той час як відповідач мав лише права. ОСОБА_1 просить визнати спірний договір недійсним та повернути йому сплачені кошти.

Представники ТОВ «АВТО ПРОСТО» проти задоволення позову в повному обсязі заперечив. Пояснив, що відповідач проводить свою діяльність у відповідності до вимог законодавства, в тому числі згідно Закону України «Про захист прав споживачів». Підписи позивача у договорі свідчать про те, що останній був ознайомлений з умовами договору, розумів наслідки його укладення та бажав їх настання. Крім того, представник відповідача звернув увагу на те, що позивач згідно умов договору мав право протягом 14 днів ознайомитись із договором та відмовитись від нього. Сплачена ним винагорода у такому випадку підлягала б поверненню у повному обсязі. Представник відповідача вказує, що позивачем у позовній заяви не викладено, у чому саме полягає несправедливість діяльності ТОВ «АВТО ПРОСТО», яку шкоду він зазнав внаслідок укладання договору та розмір такої шкоди. Посилання позивача на відсутність у договорі інформації щодо строків дії договору та ціни, на думку представника відповідача, є необґрунтованими та спростовуються доданим до матеріалів справи Договором. Вважає твердження позивача головним чином декларативними та безпідставними.

Від ТОВ «АТ СЕРВІС» надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 вересня 2017 року ОСОБА_1 укладено договір № 730405 з ТОВ «Авто Просто» предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автотак». Також 27 вересня 2017 року між ним та ТОВ «АТ СЕРВІС» було укладено договір доручення № 730705 (а.с. 17, 18).

Згідно визначення термінів, що використовуються у договорі, Договір про адміністрування укладений в письмові формі про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) у групах, згідно з яким Товариство за винагороду зобов`язується забезпечити придбання Автомобіля учаснику за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи, а Учасник зобов`язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідних для повної оплати поточної ціни Автомобіля та вартість послуги (Винагороду товариства). Отримувачем автомобіля є учасник групи, який за результатами розподілу товару у групі, набув право на отримання автомобіля. Поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється Постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та Винагороди товариства, передбачених Договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії Договору про адміністрування, що, відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та Винагороди товариства. Група - наперед визначена товариством кількість учасників, періодичні платежі яких об`єднуються для придбання автомобіля кожному учаснику, який належно виконує зобов`язання за договором. (а.с. 18)

Згідно Розділу І статті 1, предметом Договору є надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. АВТО ПРОСТО є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансвоих активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у группах АвтоТак.

Статтею 5 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє протягом десяти років, але в будь-якому випадку до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Розділу ІІ Договору, учасник уповноважує АВТО ПРОСТО на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Система функціонує таким чином, що кількість Учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок фондру групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов`язання щодо сплати винагороди, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.

Статтею 6 передбачено механізми надання права на отримання автомобіля, зокрема встановлено, що таке право здійснюється через накопичення внесків та пропозиції авансових внесків (а.с. 19).

До матеріалів справи позивачем додано Договір доручення № 730705, згідно з яким повірений ТОВ «АТ СЕРВІС» зобов`язується вчинити визначені договором дії від мені довірителя - ОСОБА_1 . Шляхом укладення договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду АВТО ПРОСТО, отриману повіреним від довірителя за договором (п.2.3 Договору) (а.с. 23).

Згідно даних заяви від 27.09.2020, ОСОБА_1 підтвердив, що ним дійсно укладений з ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір про адміністрування № 730705 від 27.09.2017 на придбання автомобіля та отримано екземпляр Договору та Додатку № 1 (а.с. 24, 16).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Підпис Позивача в Договорі стоїть поряд із текстом наступного змісту: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе».

Даний факт є свідченням обізнаності Позивача, як відносно предмету Договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором (а.с. 22). Твердження позивача про те, що до підписання договору він не ознайомлювався з його змістом, а ознайомився з ним в подальшому через кілька днів, до уваги судом не беруться, оскільки самим договором передбачена можливість розірвати договір протягом 14 днів з дати підписання, після чого учасник звільняється від усіх зобов`язань, а сплачена сума коштів - повертається (п. 12.1.5 Розділу І Договору).

Крім того, договором закріплений загальний порядок його розірвання (ст. 12 Договору). Відповідно до п. 12.1 якого учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити «АВТО ПРОСТО» у письмовій формі. В строк, встановлений чинним законодавством, «АВТО ПРОСТО» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті».

В матеріалах справи міститься претензія від 04 лютого 2020 року про спонукання відшкодувати кошти, сплачені за наслідками укладення Договорів Доручення та фінансових послуг №7305705 від 27.09.2017, в якій позивач просив відшкодувати кошти, сплачені ним за Договором. Однак, вказана претензія не містить вимоги про розірвання договору (а.с. 39-41).

Щодо аргументу позивача про те, що підприємницька практика відповідачів є нечесною, суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Верховний Суд України у постанові №6-40цс/13 від 11.09.2013 року висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по - третє, умови завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові та висновках Верховного Суду України.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав Позивача як споживача послуг, а також застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, яка призвела б до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивача. Посилання позивача на те, що на момент вчинення спірного правочину представник відповідачів не забезпечив законні права позивача у тому, що не надав роз`яснень позивачу, є не обґрунтованим, оскільки своїм підписом ОСОБА_1 посвідчив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», уважно прочитав та зрозумів договір (а.с. 22).

На підтвердження своїх вимог позивач вказує, що Цивільний Кодекс України не містить поняття «договір покупки у групі», яке має тлумачитись покупцеві продавцем на момент укладення договору.

ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч. 1-3 ст. 6 ЦК України).

В статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Тобто наведеними нормами закону передбачена можливість укладення договору, який не передбачений ЦК України, однак не суперечить йому. Цивільним кодексом встановлений загальний порядок регулювання цивільно-правових відносин, оскільки неможливо завчасно визначити вичерпний перелік обставин та ситуацій, які можуть виникнути між суб`єктами цивільно-правових відносин під час реалізації ними своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Окрім того, договір та умови програми «АвтоТак» свідчать про те, що послуга, яка надавалася Позивачу, за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (п. 11 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг»), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми боргу, з проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури; за двома договорами передбачено залучення коштів фізичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Як вбачається з матеріалів справи, в договорі № 730705 зазначено, що Відповідач ТОВ «АВТО ПРОСТО» має безстрокову Ліцензію, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (розпорядження № 2239 від 15.09.2015) (а.с. 18).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив про те, що він уклав Договір під впливом обману, оскільки до нього було застосовано нечесну підприємницьку діяльність, оскільки при укладанні спірного договору він мало що зрозумів, що, на його думку, суперечить вимогам ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач вказує на відсутність у договорі істотних умов щодо строків (термінів) отримання учасником автомобіля та строку, після якого договір припиняє свою дію.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що «обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

При цьому, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням (правова позиція, що міститься в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 445/1011/17 та від 28 серпня 2019 року у справі №753/10863/16-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач добровільно виявив бажання скористатися послугами Відповідача та укласти Договір. Своїм власноручним підписом він підтвердив, що йому роз`яснено умови договору. Посилання позивача на те, що на момент підписання договору позивач не знав про збільшення ціни її і розмір не беруться до уваги судом, оскільки Договором передбачено, що ціна автомобіля встановлюється Постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та Винагороди товариства, передбачених Договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії Договору про адміністрування, що, відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та Винагороди товариства (а.с. 18). Строк дії договору загалом становить 10 років (ст. 5 Розділу 1 Договору, а.с. 19), але у будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань за договором. Також Договором визначено, що розподіл товару (автомобіля) здійснюється щомісячно товариством. Максимальний строк набуття Права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника групи (п. 1.2 ст., п. 5. 2 ст. 5 Розділу ІІ).

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Позивачем не доведено, що умови Договору та додатки до нього призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають законодавству, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.