Ухвала

16 червня 2020 року

м. Київ

справа № 640/13154/14-ц

провадження № 61-8753ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про визнання недійсним кредитного договору.

Позов обґрунтовано тим, що 20 грудня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова постановлено заочне рішення у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Копію рішення представник ОСОБА_1 отримав 13 жовтня 2013 року. 22 жовтня 2013 року подано заяву про перегляд заочного рішення. Протягом квітня - жовтня 2013 року в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обох справах на обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» посилався на кредитний договір від 06 березня 2007 року № 6/4/2007/840-К/141, відповідно до якого ОСОБА_1 було нібито надано в кредит 110 000,00 дол. США. ОСОБА_1 зазначала, що вказаний договір вона не підписувала, з його текстом не знайома, про його існування дізналася після ознайомлення з матеріалами вищевказаних цивільних справ. Повідомивши про цю обставину, в Ленінському районному суді м. Харкова вона клопотала перед судом про витребування оригіналів вказаних правочинів у Банку, проте представник Банку спочатку послався на те, що вказані договори знаходяться в архіві у м. Києві, потім вказав, що вони були вилучені правоохоронними органами, а згодом припинив з`являтися до суду, через що позовну заяву було залишено без розгляду. В червні вона отримала повідомлення від ПАТ КБ «Надра» про звернення стягнення на предмет іпотеки, через що звернулася до суду із відповідним позовом про визнання кредитного договору недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним кредитний договір від 06 березня 2007 року № 6/4/2007/840-К/141, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не підписувала оспорюваний кредитний договір від 06 березня 2007 року № 6/4/2007/840-К/141, а отже не висловлювала свою волю на його укладення, що свідчить про відсутність її волевиявлення на вчинення такого правочину, зазначив, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування посилань позову і доказів на його підтвердження.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Скасовуючи судове рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріалами справи спростовуються доводи позивачки про те, що вона не знала про наявність кредитного договору та необізнана зі змістом оспорюваного правочину. Сам факт відсутності у відповідача вилученого органами досудового розслідування оригіналу кредитного договору за відсутності доказів його повернення на адресу Банку, не є підставою для визнання цього договору недійсним.

ОСОБА_1 у червні 2020 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підставами касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення на підставі недопустимих доказів, крім того в ухваленні квартири брала участь колегія суддів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року.

Витребувати з Київського районного суду міста Харкова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 712/14339/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик