Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 174/161/18

провадження № 61-11398св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року у складі судді: Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року комунальне підприємство «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3 % річних.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області заборгованість за житлово-комунальні послуги (послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) у розмірі 11 389,33 грн, інфляційні витрати 5 311,47 грн, 3 % річних - 732,39 грн та судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 11 389,33 грн заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), 5 311,47 грн інфляційних втрат, 732,39 грн 3 % річних, а всього 17 433,19 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області судові витрати (сплачений судовий збір) 1 762,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , тому як власник повинна сплачувати комунальні послуги; перерахунок нарахувань за комунальні послуги в зв`язку з тимчасовою відсутністю споживачів може мати місце в разі додержання споживачем відповідної процедури, яка в цьому випадку здійснена відповідачами не була; відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу після закінчення строків, визначених статтею 354 ЦПК України на її подання, поважні причини пропуску строку на оскарження не зазначила, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що копія рішення суду першої інстанції, яку заявник отримала у січні 2019 року не є копією повного рішення суду, оскільки не відповідає тексту рішення, який знаходиться в матеріалах справи, а належну копію рішення суду відповідач отримала лише у травні 2019 року та суд апеляційної інстанції повинен був поновити строк на апеляційне оскарження; суд апеляційної інстанції безпідставно залишив без руху апеляційну скаргу з підстав не надходження матеріалів справи із суду першої інстанції; відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції обмежив відповідача у доступі до правосуддя.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що у березні 2018 року КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, індексу інфляції та 3 % річних.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 у лютому 2019 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішенняВільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,ОСОБА_1 у червні 2019 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року залишено без руху до надходження справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та надання документу про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху та не наданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку на оскарження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частиною третьою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що ОСОБА_1 з апеляційною скаргою звернулася 07 червня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, та не вказала поважних підстав для поновлення такого строку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що копія рішення суду першої інстанції, яку заявник отримала у січні 2019 року не є копією повного рішення суду, оскільки не відповідає тексту рішення, який знаходиться в матеріалах справи, а належну копію рішення суду відповідач отримала лише у травні 2019 року та суд апеляційної інстанції повинен був поновити строк на апеляційне оскарження; суд апеляційної інстанції безпідставно залишив без руху апеляційну скаргу з підстав не надходження матеріалів справи із суду першої інстанції; відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції обмежив відповідача у доступі до правосуддя, не знайшли свого підтвердження та не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Крім того, всупереч вимогам статті 44 ЦПК України вбачається зловживання процесуальними правами, оскільки зі справи видно, що ОСОБА_2 , чоловік заявника, ще у лютому 2019 року звертався до суду з апеляційною скаргою та у червні 2019 року - з касаційною скаргою, та постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року залишено без змін, про що також було повідомлено ОСОБА_1 .

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко