Справа № 502/1782/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Савченко А.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

дитини - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,

орган опіки та піклування: Кілійська районна державна адміністрація

про визначення місця проживання малолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали поданий позов з підстав, викладених у ньому та на обґрунтування позовних вимог пояснили, що у період з 04.11.2005 р. по 18.07.2014 р. позивач офіційно перебувала у шлюбі із відповідачем - ОСОБА_3 . Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18.07.2014 року шлюб між ними було розірвано. При розірванні шлюбу у позивача із відповідачем не виникали суперечки щодо місця проживання їхньої спільної дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони домовилися, що ОСОБА_6 проживатиме періодично у позивача та періодично у відповідача в межах м. Одеса, або в наближених до м. Одеси населених пунктах без визначення конкретних термінів, для того, щоб вони обидва мали можливість спілкуватися із дитиною, приймати участь у її вихованні. Під час проживання сина із відповідачем за адресою с. Корсунці Лиманського району Одеської області, що знаходиться на відстані близько 3 кілометрів від м. Одеса , позивач часто зустрічалася із сином, протягом 4 років періодично забирала його зі школи м. Одеса № 49, відвідувала із сином розважальні заходи, при необхідності водила його до лікарні, тобто мала можливість спілкуватися зі своєю дитиною, брати участь у її вихованні. Таким же чином мав можливість спілкуватися із ОСОБА_6 і відповідач, коли син жив у позивача. 12 серпня 2019 р. позивач прийшла до загальноосвітньої школи № 49 м. Одеса з метою вирішення організаційних питань з продовження навчання сина та дізналася, що відповідач забрав зі школи документи з метою переведення сина в інший навчальний заклад. Позивач зателефонувала відповідачу з цього приводу, на що він повідомив, що забирає дитину до себе, що ОСОБА_6 проживатиме з ним та бабусею за місцем реєстрації відповідача у с. Приморське Кілійського району Одеської області, де також буде відвідувати місцеву школу. Крім того, відповідач заявив, що не бажає, щоб їх син ОСОБА_6 жив з позивачем, не надаючи при цьому будь-яких аргументів. Позивач повідомила відповідачу, що її не влаштовує, що її дитина буде проживати на відстані 250 кілометрів від неї, таким чином вона фактично буде позбавлена можливості бачити свою дитину і виховувати її. Усі її прохання та аргументи відповідач проігнорував, не вислухав її, таким чином досягнути згоди щодо місця проживання їх сина не вдалося. Позивачу достовірно відомо, що відповідач на тривалі терміни їздить за кордон на заробітки, у найближчий час він також планує робоче відрядження, таким чином її син ОСОБА_6 залишається під наглядом пристарілої бабусі, якій позивач не може довірити свою дитину. Її син у такому випадку залишається без відповідної батьківської опіки, він буде наданий сам собі, опиниться позбавленим захисту та необхідної допомоги. Також вважає, що проживання сина у сільській місцевості матиме негативний вплив на його інтелектуальний, освітній розвиток, проживаючи у с. Приморське, ОСОБА_6 буде позбавлений можливості отримання належного медичного лікування, відвідування спортивних секцій, додаткових навчальних курсів, розважальних закладів та інше. Син може проживати з позивачем, вона зможе забезпечити йому гідні умови та гармонійну атмосферу проживання. Позивач має самостійний дохід, за місцем роботи має відмінні характеристики, протягом 10 років орендує окрему квартиру, оснащену усією необхідною технікою та меблями, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася. На підставі викладеного позивач та її представник просили суд задовольнити поданий позов та ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після відкриття провадження у справі 27.12.2019 р. представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач надумано у позовній заяві зазначає, що відповідач перешкоджає її спілкуванні з дитиною. Навпаки, позивач знала про переведення дитини в іншій навчальний заклад, так як відповідач пояснив, що так буде добре для дитини, позивач більш може контролювати поведінку дитини, процес освоєння навчальної програми. Відповідач пояснював позивачу, що у школі с. Приморське, де він навчався, вчителі належно і дуже добре навчають, кожній дитині надають особливий догляд за навчанням, відразу реагують на зміни у навчанні та поведінці, чого відповідач не може сказати про одеську школу. Відповідач не забороняв зустрічам позивача з дитиною та був не проти того, щоб позивач була з дитиною у часи канікул та свят. Крім того, позивач не має свого житла, а проживає у орендованій квартирі. Щомісяця позивач отримує заробітну плату з урахування усіх сплачених податків - 3 925,66 грн. З отриманої заробітної плати позивач повинна сплатити оренду за житло та комунальні платежі, тому у відповідача виникає питання: - чи достатньо грошей у позивача на утримання малолітньої дитини та оплату проїзду дитини до школи, сплату шкільних зносів. На копії паспорту позивача, на 11 сторінці є відмітка про зняття з реєстрації 08.08.2018 року та відсутня відмітка про реєстрацію, тобто не визначено місце її постійної реєстрації. Перша сторінка позовної заяви, 4 абзац де зазначається, що на протязі 4 років син проживав з батьком, а позивач мала змогу брати сина та проводити з ним час, зазначений час 4 роки вказує на час розлучення, тобто після розлучення син завжди проживав з батьком. Відповідно комп`ютерної томографії позивача встановлений діагноз - «туберкульоз» (сухоти) правої легені. З довідки з дитячого садка зазначається, що за час перебування дитини у д/садку с. Приморське за період з 2012 р. по 2014 р. вихователі не бачили матір дитини, тобто позивача. Також при зверненні до суду з позовом позивач не врахувала думки дитини, її бажання з ким проживати. Зараз син ходить до секції баскетболу та східного єдиноборства. Зважаючи на зазначене, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

07.02.2020 р. позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що із доводами представника відповідача, викладеними у відзиві вона категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. У відзиві відповідач зазначає про те, що вона знала про переведення дитини зі школи м. Одеси до школи с. Приморське, що не відповідає дійсності. Насправді їй нічого про це не було відомо. Відповідач таємно забрав дитину та перевіз її за 250 кілометрів від неї, в результаті чого вона не має можливості достатньо спілкуватися із сином, приймати належну участь у його вихованні. Відповідач взагалі заборонив сину спілкуватися з нею, син припинив відповідати на її дзвінки. В цій ситуації порушуються її материнські права. Відповідач налаштовує дитину проти неї, користуючись тим, що повністю позбавив її можливості спілкуватися із дитиною. Відповідач має великий вплив на сина, син робить як йому каже батько. Відносно тверджень відповідача щодо рівня її доходу, що окрім зазначеної заробітної плати їй також сплачуються премії, також вона неофіційно підробляє, оренду квартири та комунальні платежі вона сплачує у рівних частках із своїм співмешканцем, який також працює. Тому рівень її доходу є достатнім, у тому числі з урахуванням проживання з нею дитини. Якби вона мала низький рівень доходу, то з її боку було б не логічним звертатися до суду із позовними вимогами щодо визначення місця проживання дитини, у даному випадку вона не зацікавлена, щоб її дитина жила в негідних умовах. Саме матеріальне становище відповідача не є достатнім для виховання та утримання дитини, про це свідчать копії смс-повідомлень із різних фінансових установ про наявність боргів у відповідача, які регулярно надходять на її телефон. Відповідач, вводячи суд в оману трактує 4 абзац позовної заяви, таким чином, що нібито син проживав 4 роки із відповідачем. В той же час у 3 абзаці позовної заяви зазначено, що вони із відповідачем домовилися, що ОСОБА_6 проживатиме періодично у неї та періодично у відповідача в межах м. Одеса, або в наближених до м. Одеси населених пунктах без визначення конкретних термінів, для того, щоб вони обидва мали можливість спілкуватися із дитиною, приймати участь у вихованні сина. У вказаний термін 4 роки вона мала на увазі і час, коли син проживав також з нею. Відповідно до зазначеного у відзиві висновку томографії щодо встановленого діагнозу «туберкульоз нижньої долі правої легені», то томографія здійснювалася у 2009 році, після чого вона пройшла відповідний курс лікування. Насправді це була підозра на туберкульоз. На сьогоднішній день у неї не має проблем зі здоров`ям. Щодо довідки із дошкільного закладу «Колосок» про обставини 8-річної давнини, то їй не зрозуміло, як таку довідку можливо було отримати наприкінці 2019 року та зазначити у ній те, що у 2011-2014 роках вона не забирала дитину. Отримання відповідачем медичних документів відносно неї, довідок із дошкільного закладу, інших довідок, характеристик, може пояснити лише тим, що у сільській місцевості люди знають один одного, майже усі знаходяться між собою у добрих стосунках, допомагають один одному, мають певний вплив один на одного. Їй взагалі не зрозуміло, яким чином відповідач міг отримати медичні довідки відносно неї, такі документи видаються лише відносно самої особи, яка звертається до медичного закладу. Крім того, позивачу не зрозуміло, як відповідачу могли надати довідку із дошкільного закладу «Колосок» із таким змістом. Таким чином відповідач отримує у с. Приморське різного роду довідки, характеристики, акти обстеження житлово-побутових умов сім`ї, які, на її погляд, не можна вважати належними та допустимими доказами. Що стосується доданого до відзиву акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, то по-перше, будинок належить батькові відповідача, тобто відповідач також не має свого особистого житла. У будинку проживають 4 дорослі людини: відповідач, його брат, мати та батько. Її дитині незручно проживати з такою кількістю дорослих, тим більше двоє з них пенсіонери і вони потребують відповідного спокою. В таких умовах її син не має достатнього простору, який потрібен дитині. Також, наскільки позивачу відомо, в будинку відповідача відсутній туалет, він знаходиться на вулиці, що ставить під загрозу здоров`я дитини. Позивач, в свою чергу, на сьогоднішній день має житло з усіма зручностями, також в будь-який час має фінансову можливість при необхідності орендувати квартиру з більшою житловою площею, якщо виникне така необхідність. Щодо доданих відповідачем до матеріалів справи довідок про відвідування сином спортивних секцій, розважальних закладів, то ці довідки та матеріали з`явилися вже після того, як вона звернулася до суду із позовною заявою. До подання нею позовної заяви син ніякі секції не відвідував, відповідач організував ці заходи задля того, щоб виглядати перед судом як турботливий батько. У позивача також є безліч фотознімків із сином за минулі роки, які вона може надати до суду, вважає, що надані відповідачем фотознімки не є доказами по справі. Відповідач, не маючи можливість отримувати гідний дохід за місцем свого проживання планує їздити за кордон на заробітки, таким чином її син залишається під наглядом пристарілої бабусі та дідуся, яким вона не може довірити свою дитину. Її син у такому випадку залишається без відповідної батьківської опіки, він буде наданий сам собі, опиниться позбавленим батьківського захисту та необхідної допомоги. Таким чином, заперечення відповідача, зазначені у відзиві не відповідають дійсності. Прохання відповідача про відмову у задоволенні позову не підлягає задоволенню. Позивач просила суд, задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні підтримали зміст відзиву на позовну заяву та просили суд відмовити у задоволенні позову, та залишити дитину з відповідачем.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, в процесі з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 17.02.2009 р., актовий запис акта про народження № 265, - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/1284/14-ц від 18.07.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 розірвано.

З характеристики ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» І КОМПАНІЯ» від 16.08.2019 р. вбачається, що ОСОБА_1 працює в вищевказаній організації в якості оцінювача-експерта з 01.03.2019 р. по теперішній час. За характером витримана, миролюбна, сторониться конфліктних ситуацій.

Відповідно довідки про доходи ПТ «ЛОМБАРД ПАРУС» ТОВ «ГЛОБАЛ ФРАНЧАЙЗІНГ» № ЛП000000035 від 16.08.2019 р. ОСОБА_1 отримала заробітну плату за період з березня 2019 р. по липень 2019 р. в розмірі 19257,70 гривень.

Згідно довідки № 01-17/286 від 29.08.2019 р. Одеського НВК № 49 «Спеціалізована школа - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчався в Одеському НВК № 49 з 31.08.2015 р. /зарахований до 1 класу/ по 24.07.2019 року - вибув з 5 класу до Приморської ЗОШ І-ІІІ ступенів Кілійської районної ради Одеської області на підставі заяви батька та довідки школи від 16.07.2019 р. № 97.

За висновком комп`ютерної томографії органів грудної клітини Одеської обласної клінічної лікарні від 06.02.2009 р. вбачається, що ОСОБА_1 має інфільтративний туберкульоз нижньої долі правої легені в стадії ущільнення, можливо з формуванням туберкуломи.

Згідно висновку КНП «Консультативно-діагностичний центр № 29» від 04.02.2020 р., ОСОБА_1 має легені та серце без патології.

Відповідно довідки дошкільного закладу ясла - садок «Колосок» с. Приморське Кілійського району Одеської області, за час відвідування дошкільного закладу «Колосок» мати ОСОБА_5 жодного разу не привела сина в ясла - садок та не забрала його додому. Вона також не відвідувала батьківські збори, інші виховні заходи. Дитиною піклувалися бабуся, дідусь, тато та дядько.

З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Приморської сільської ради 13.11.2019 р. вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 в житловому будинку, який належить на правах особистої власності його батькові, ОСОБА_8 . Будинок має 5 житлових кімнат, 2 з яких займає ОСОБА_6 . Одна з яких є спальнею, друга - для навчання, в наявності комп`ютер, письмовий стіл, спортивний тренажер та всі необхідні меблі. Будинок знаходиться у задовільному стані, обладнаний водопроводом та підлоговою газовою плитою. Електроопалення та пічне опалення. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,25 га. Земельна ділянка обробляється, є багаторічні насадження.

Відповідно до характеристики Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 702 від 13.11.2019 р. ОСОБА_3 за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони. Випадків порушення громадського порядку не допускав, скарг та нарікань з боку односільчан до виконкому сільради на його адресу не надходило. Підтримує хороші відносини з сусідами, користується повагою односельців. Розлучений. Має сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно мешкає з батьком.

З інформації наданої директором Приморської ЗОШ І-ІІІ ступенів відносно ОСОБА_3 , вбачається, що останній є батьком ОСОБА_6 , учня 5 класу. Батько активно займається вихованням сина, турбується про духовний, моральний, фізичний розвиток дитини. Батько є зразком і опорою для сина, тому що йому властиві працьовитість, відповідальність, чуйність, турбота та велика любов до ОСОБА_6 . Батько стежить за успішністю сина, харчуванням, одягом. Активно цікавиться життям ОСОБА_6 в школі, допомагає йому з заняттями. Взаємовідносини між батьком та дитиною базуються на доброзичливості, довірі, взаєморозумінні. Встановлена тісна співпраця з класним керівником.

Згідно висновку органу опіки та піклування Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області від 09.01.2020 р., опікунська рада виконавчого комітету Приморської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.01.2020 р. наданого Суворовським територіальним відділом служби у справах дітей Одеської міської ради, орендована ОСОБА_1 квартира в АДРЕСА_5 має загальну площу 34 кв. м. Квартира чиста, світла, на стінах шпалери, стеля фарбована, на підлозі старий паркет та килимове покриття. В наявності усі необхідні меблі та побутова техніка. Є виділене місце для ліжка та особистих речей для дитини.

З характеристики відносно ОСОБА_6 , учня 4-Б класу від 26.12.2019 р. вбачається, що він навчався в Одеському НВК № 49 «Спеціалізована школа - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Одеської міської ради Одеської області з першого класу. За характером ОСОБА_6 веселий, доброзичливий, комунікабельний, тому в шкільному колективі має багато друзів. Хлопчик проживав з батьком. Мати проживає окремо. За час навчання сина, мати в школі була декілька разів. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Систематично відвідував батьківські збори. Вибув до Приморської школи Кілійського району Одеської області.

Згідно висновку Кілійської районної державної адміністрації № 20/207 від 14.02.2020 р., орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою позивача та знає ситуацію, що склалася в сім`ї сторін. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживала з матір`ю у квартирі. Коли дитина знаходилась з батьком, то була недоглянутою, виглядала неохайно. Свідкові вдоїмо, що відповідач потай від позивача забрав дитину та всі її речі та переїхав до с. Приморське Кілійського району. На думку свідка, дитина з батьком жити не буде, оскільки останній постійно знаходиться на заробітках та хлопчик буде жити з бабусею та дідусем. Свідкові також відомо, що позивач проживає в однокімнатній квартирі. Коли дитина приїздила до неї, то вона спала з мамою на ліжку, а співмешканець позивача лягав на підлозі.

Заслуханий відповідно до положень ст. 171 СК України ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що проживати з батьком йому подобається та з матір`ю він не завжди знаходив спільну мову. Умови проживання йому подобаються, у нього є окрема кімната, туалет знаходиться в будинку. Також близько року він ходить на боротьбу, куди його підвозить батько або дядько. У матері під час гостювання він спав на ліжку, однак були розмови, що він заважає відпочивати співмешканцю матері. В селі йому подобається, він знайшов друзів та хоче жити з батьком.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У відповідності до частин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю».

Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини.

Таким чином, при розгляді справи щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Надані сторонами та досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач, як батько, постійно піклується про дитину, бере участь у її духовному та фізичному розвиткові; за межами шкільного навчання дитина відвідує спортивну секцію; на час розгляду справи дитина надає більшої прихильності батькові; у відповідача наявне облаштоване жиле приміщення, де створено умови належного виховання та розвитку дитини. Відповідач, як батько, не заперечує щодо спілкування з матір`ю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин визначення місця проживання дитини з позивачем не відповідатиме дотриманню принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, отже відповідний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 19, 161, 171 СК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , орган опіки та піклування: Кілійська районна державна адміністрація про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 02.06.2020 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников