ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 червня 2020 року

м. Харків

справа №643/3381/14-ц

провадження № 22-ц/818/3199/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотекиза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2014 року, справу призначено до розгляду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

На вказане рішення суду першої інстанції, 18.09.2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року та відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зазначено, що під час нового розгляду апеляційний суд має повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження з урахуванням принципу правової визначеності (res judicata) із викладенням обгрунтованих мотивів або відмови у поновленні строків на апеляційне оскарження або про поновлення строків на апеляційне оскарження та відкритті провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року залишено без руху, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 17 жовтня 2016 року із зазначенням інших обґрунтованих підстав та відповідними доказами для його поновлення.

03 червня 2020 року на виконання вимог вищевказаної ухвали від 27 квітня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги. В обгрунтування апелянт зазначив, що він не був присутній при проголошенні оскаржуваного рішення, тому строк на подання апеляційної скарги триває 10 днів і обчислюється з моменту отримання копії рішення. Копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 12.09.2018 року. А відсутність в матеріалах справи інформації про дату отримання відповідачем копії рішення свідчить про невиконання судом обов`язків щодо належного оформлення матеріалів справи. ОСОБА_1 вважає, що строк на подання апеляційної скарги ним пропущено з поважних причин. Тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи висновки Верховного Суду та доводи ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України (чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно ч.3 ст. 354 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили

Судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено Московським районним судом м. Харкова від 17 жовтня 2016 року.

Апеляційна скарга на вказане рішення подана відповідачем 18 вересня 2018 року.

При цьому відповідач ОСОБА_1 з червня 2016 року достеменно знав про наявність на розгляді у Московському районному суді м. Харкова позову ПАТ «Дельта Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, про скасування за його заявою заочного рішення цього суду і про призначення справи до нового розгляду. Крім того, зазначаючи, що копію оскаржуваного рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року він отримав 12 вересня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 не надав на підтвердження цього жодного доказу.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 пропущено строк на апеляційне оскарження зі спливом значного періоду часу.

Зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними. Цим обставинам дана оцінка Верховним Судом при скасуванні ухвали про поновлення строку.

Після надання строку для усунення недоліків інших підстав для поновлення строку апелянтом суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність наведених апелянтом посилань на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Пунктом 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Крім того статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

З урахуванням вищевказаного колегія судів вважає що, наявні підставі для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст. 357, п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 рокупо цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук