Справа № 712/2387/20
Провадження № 2/712/1312/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача - адвоката Руденко Ю.В.

представника відповідача - Брагінця С.Г.

представника третьої особи - Цехмайструка А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, про визнання права на отримання грошової компенсації та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, про визнання права на отримання грошової компенсації та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ). На підставі посвідчення серії НОМЕР_2 від 04 березня 2015 року, виданого адміністрацією Державної прикордонної служби України позивач є учасником бойових дій, отримує пенсію по інвалідності по вислузі років та є інвалідом армії III групи. Вказує, що його було звільнено з військової служби в запас у зв`язку із скороченням строку контракту з 01 серпня 2019 року з вислугою років більше 20 років, власного житла він, та члени його сім`ї не має, а тому вважає, що має право на одержання житла для постійного проживання, у зв`язку з чим перебуває на квартирному обліку у Головному центрі особового складу ДПСУ ім. генерал - майора І.Момота, у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень, як учасник бойових дій. Наприкінці листопада 2019 року відповідачем проінформовано позивача про настання його черги на отримання житлового приміщення у поточному році, а також про право на отримання компенсації та її орієнтовний розмір. Позивач 03.12.2019 звернувся з заявою до голови житлової комісії щодо надання згоди на отримання грошової компенсації за житло. Одноголосно комісією було прийнято рішення про направлення облікової житлової справи ОСОБА_1 зі списками виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та розрахунком виплати компенсації на розгляд до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Згідно д відповіді Адміністрації Державної прикордонної служби України з`ясувалося, що облікову житлову справу та списки виплати грошової компенсації за належне для отримання житло військовослужбовця запасу ОСОБА_1 було повернуто до Головного центру підготовки особового складу ДПСУ ім.. генерал-майора І.Момота без затвердження, у зв`язку з відсутністю правових підстав для здійснення йому такої виплати. Вважає, що ненадання йому грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення є неправомірним, та таким, що порушує його конституційні права, суперечить Конституції України та Житловому кодексу України та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вважає, що військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право отримати грошову компенсацію за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення. На підставі викладеного, просить позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) оформлене протоколом №8 від 04.12.2019 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728; визнати за підполковником запасу ОСОБА_1 право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728; зобов`язати житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату підполковнику запасу ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728.

Ухвалою судді Соснівського районного суду від 17.03.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачу подати суду відзив на позов у випадку заперечення на позовні вимоги.

Так, 03.04.2020 від представника Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що заява позивача від 03.12.2019 оформлена не вірно (не містить прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання та зворотну адресу, адресована не тій посадовій особі, яка повинна була здійснювати її розгляд, а також не містить суті порушеного питання, яке повинен був вирішити суб`єкт владних повноважень або прийняти одне з рішень). Також, заява позивача не містить резолюції про її розгляд. Посилання представника позивача на абзац 4 частини 1 статті 12 Закону «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ в тім, що дана норма Закону поширюється на позивача є невірним, непідтвердженим документально та таким, яке не ґрунтується на законі, адже дана норма поширюється на військовослужбовців, які проходять військову службу та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей. Позивач звільнений з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку із закінченням строку контракту відповідно до наказу начальника Головного центру від 31 липня 2019 року № 341. Далі по тексту в Законі 2011-XII є окремо зазначені особи, які звільнені з військової служби та які вони мають права. В протоколі № 8 від 04 грудня 2019 року (наявний в матеріалах справи) відомості про прийняте рішення відповідачем відповідно до пункту12 Порядку 728. Як вбачається з матеріалів справи, рішення відносно позивача житловою комісією Головного центру не приймалось. В свою чергу, представник позивача звернулася до суду про скасування відмови, хоча сама відмова в матеріалах справи відсутня.

Від представника третьої особи Адміністрації Державної прикордонної служби України 08.04.2020 надійшли пояснення на позов, в яких він зазначив, що у переліку осіб, що мають право на грошову компенсацію відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення відсутня така категорія осіб, як звільнені з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тому правові підстави для здійснення виплати таким особам, в тому числі позивачу, грошової компенсації за належне їм для отримання житло - відсутні. Враховуючи викладене, вважає, що у житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_3 ) були відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо виплати грошової компенсації військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 . Просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивач адвокат Руденко Ю.В. позов підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою було гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи. Позивач має вислугу на військовій службі 25 років 03 місяці та 22 дні, перебуває на квартирному обліку, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. За цей період житлом за рахунок держави не забезпечувався. Звільнений позивач у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, є учасником бойових дій, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував з підстав, вказаних у відзиві. Також, додав, що позивач 03 грудня 2019 року звернувся до Голови житлової комісії Головного центру (не як до суб`єкта владних повноважень, керівника, а як до особи, яка представляє власника майна житлового фонду) із заявою про надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї житло. Заявник у своїй заяві не просив суб`єкта владних повноважень розглянути питання про надання компенсації та прийняти відповідне рішення, про що його повідомити встановленим порядком, а лише надав згоду на її отримання. Позивачем не надано суду належних доказів порушення його прав відповідачем, а всі його посилання на докази є загальними, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник третьої особи - ОСОБА_3 суду пояснив, що Порядок № 728 не поширюється на осіб звільнених у зв`язку із закінченням строку контракту, а тому у позивача право на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї відсутнє. Тому, він не вбачає підстав для задоволення судом даного позову.

Заслухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.03.2015, видане адміністрацією Державної прикордонної служби України) та отримує пенсію по інвалідності по вислузі років та є інвалідом армії ІІІ групи (посвідчення № НОМЕР_4 ). Проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно з витягом з наказу начальника Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота № 341-ОС від 31.07.2019 підполковника ОСОБА_1 , заступника начальника центру підготовки молодших інспекторів з особового складу, звільненого з військової служби наказом Голови Державної прикордонної служби України від 26.07.2019 № 776-ос за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас Збройних Сил України, з правом носіння військової форми одягу. Зазначено, що вислуга років станом на 01.08.2019: календарна 25 років 00 місяців 04 дні, пільгова 00 років 03 місяці 18 днів, всього 25 років 03 місяці 22 дні.

ОСОБА_1 03.12.2019 звернувся до Голови житлової комісії полковника ОСОБА_4 з питання надання згоди на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання житла. У заяві вказав, що про розмір вказаної компенсації проінформований. Претензій майнового та морального характеру до Державної прикордонної служби України з приводу компенсації чи її розміру не має та не матиме.

З витягу з протоколу № 8 спільного рішення командування та житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота від 04.12.2019 вбачається, що при розгляді заяви підполковника запасу ОСОБА_1 від 03.12.2019 вх. 1/8173, за його особистою присутністю, щодо надання згоди на отримання грошової компенсації, житлова комісія наголосила про те, що порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Цей порядок відповідно до п. 2 поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку зі скороченням або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей. Комісією вирішено направити облікову житлову справу підполковника запасу ОСОБА_1 зі списками виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та розрахунком виплати компенсації на розгляд до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Відповіддю Адміністрації державної прикордонної служби України № 12484/0/3-20-Вх від 12.02.2020 ОСОБА_1 повідомлено про те, що облікову житлову справу та списки виплати грошової компенсації за належне для отримання житло військовослужбовця запасу ОСОБА_1 , які надійшли до Адміністрації Держприкордонслужби повернуто до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота без затвердження, у зв`язку з відсутністю правових підстав для здійснення йому такої виплати.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 статті 12 Закону передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Статтею 48-1 Житлового Кодексу України передбачено, що порядок та розміри надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 12 Закону було затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах, а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Пунктом 2 Порядку закріплено виключний перелік осіб на яких поширюється даний Порядок, до них відносять: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей; особи, звільнені з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей; сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): а) у зв`язку із закінченням строку контракту; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, граничний вік перебування на військовій службі встановлюється - до досягнення граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві.

Частиною 4 статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Згідно з частиною 2 вказаної статті військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком другий розряд - до 60 років.

Судом достеменно встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас по закінченню строку контракту. Тобто, у переліку осіб, що мають право на грошову компенсацію відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення відсутня така категорія осіб, як звільнені з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тому правові підстави для здійснення виплати таким особам, в тому числі ОСОБА_1 , грошової компенсації за належне їм для отримання житло відсутні. Посилання позивача на абзац 4 частини 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд оцінює критично.

Зважаючи на зазначене суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо визнання за ним права на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Більш того, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо визнання незаконним та скасуванні рішення житлової комісії Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал - майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) оформлене протоколом №8 від 04.12.2019 щодо відмови підполковнику запасу ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї для отримання жиле приміщення, вважаючи її безпідставною, адже рішення як того вказаною комісією не приймалося.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 9 ЖК України, ст.ст.1, 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.ст.1, 15 Закону України "Про звернення громадян", постановою Кабінету Міністрів України № 728 "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями", суд

В И Р І ШИ В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, про визнання права на отримання грошової компенсації та зобов`язання вчинити певні дії.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 08.06.2020.

Головуючий І.О.Мельник