Провадження № 2-з/752/202/20
У Х В А Л А

29 травня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд -

Встановив:

В провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить забезпечити позов, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до винесення судового рішення, а саме:

- щотижня у будні дні: з 10:00 кожної середи до 10:00 кожної суботи;

- щомісяця у вихідні дні: з 10:00 кожної першої першої суботи до 20:00 кожної першої неділі та з 10:00 кожної третьої суботи до 20:00 кожної третьої неділі та коли випадає з 10:00 кожної п`ятої суботи до 20:00 кожної п`ятої неділі.

- зобов`язати матір, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявник вказує, що починаючи з вересня 2018 року відповідач систематично чинить перешкоди у спілкуванні позивача з сином, чим порушує права малолітнього сина на спілкування з батьком і самочинно відсторонює батька від участі у житті дитини. На сьогоднішній день сину ОСОБА_4 лише 8 років і він під впливом матері почав безпідставно боятися батька. За останні півтора року, позивач бачився з сином менш ніж дві години в цілому. До вересня 2018 року батько не тільки бачився з дитиною, але й проживав рівноцінно порівну по черзі то з батьком то з матір`ю. Окрім того, коли матір знаходилась у відрядженні син постійно проживав з батьком від двох до шести тижнів. Також вказує, що останній тиждень дитина не відповідає на дзвінки. Протягом останніх півтора роки, поки розглядається справа в суді, відповідач чинить все можливе аби син не залишався з батьком. На сьогодні вже є певні обставини, які свідчать про те, що дії матері впливають на сина і він вже боїться батька. Зазначає, що мати не тільки перешкоджає батьку повноцінно спілкуватися з дитиною, але й налаштовує його проти, у зв`язку з цим, він звернувся із заявою про забезпечення позову.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Разом із цим, заявником жодним чином не обгрунтовано необхідності вжиття визначених заходів забезпечення позову та не надано доказів перешкод у спілкуванні з дитиною.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в його заяві.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя В.С. Хоменко