_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/193/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.,

при секретарі - Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт смерті його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Донецьк, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 року та встановити факт смерті його бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка померла на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Донецьк, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 років, посилаючись на те, що встановлення вказаних фактів необхідно йому для реєстрації смерті особи в Єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України та для подальшого оформлення спадкових прав, однак у зв`язку з тим, що свідоцтва про смерть родичів не відповідає умовам діючого законодавства України та не створює правових наслідків, оскільки видане на тимчасово окупованій території України, він змушений звернутись з даною заявою до суду.

Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2020 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2020 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання на 18.06.2020 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає надані докази повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу.

Згідно частини 2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов`язано Кабінет Міністрів України вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 15.01.2015 року, серії НОМЕР_1 , яке видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, а також лікарського свідоцтва про смерть № 6 від 14.01.2015 року та довідки про причину смерті № 6 від 14.01.2015 року. / а.с. 16-17/.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 22.02.2020 року, серії НОМЕР_2 , яке видане незаконно створеним на тимчасово окупованій території України органом реєстрації актів цивільного стану, а також лікарським свідоцтвом про смерть № 60 від 22.02.2020 року та довідкою про причину смерті № 60 від 22.02.2020 року./ а.с. 24-25/.

У абзаці першому п.13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

10.06.2020 року за № 156-58 начальником відділу Мочуляк О.Ю. заявнику було письмово відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , оскільки аналіз документів представлених заявником свідчить, що Рішенням Ради Національної Безпеки і оборони України № 875 від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Луганській та Донецькій областях» на підставі п.п.б п.2 ст.3 було вирішено: «ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв, евакуації працівників (за їх згодою), вивезення в разі можливості майна та документації». Отже, з 14.11.2014 року, після введення в дію даного Рішення Указом Президента, будь-яка документація, видана на території України, непідконтрольній українській владі, вважається незаконною, навіть якщо надруковано на фірмовому бланку, та документ має гербову печатку. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 було видано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 15.01.2015 року та не відповідає умовам діючого законодавства./ а.с. 27/.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

10.06.2020 року за № 9928/56-58 начальником відділу заявнику було письмово відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , оскільки свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України./а.с.28/

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є сином померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онуком померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 від 05.06.2020 року та копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 від 28.09.1960 року. /а.с. 11,12/.

Таким чином, з поданих суду документів можливо встановити факт того, що заявник має право на звернення до суду з даною заявою.

У відповідності до положень частини 2 статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає у порядку окремого провадження.

Згідно з вимогами частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті його родичів, у зв`язку з тим, що офіційні документи, що посвідчують даний факт видані органами, які розміщені на тимчасово окупованій території України.

В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті батька та бабусі заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі вищезазначених лікарських свідоцтв про смерть у заявника не має, так як вони не відповідають визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті особи, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в іншій спосіб, як встановлення даних юридичних фактів у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до Правил Державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

За ч.ч.3,4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають факти народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.2 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення фактів смерті, що передбачено ст.315,317 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 43, 49, 89, 263-265, 293, 294, 317, 354, 430 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»,суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер на тимчасово окупованій території України, а саме у м.Донецьк - ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 роки.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка померла на тимчасово окупованій території України, а саме у м.Донецьк - ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 роки.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу Державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.