П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020року м. Київ

Справа № 760/6479/18/18

Провадження: № 22-ц/824/7161/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Власової Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юф`ючер Україна» (UNIT Factory) до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ТОВ«Юф`ючер Україна» (далі-UNITFactory) звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 жовтня 2016 року між товариством та відповідачем укладено договір № 16-2-2110(далі-договір), відповідно до умов якогосторони домовилися об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory. Умовами договору також передбачено, що UNIT Factory в жодному разі не буде вимагати від слухача будь-яких платежів щодо програми, однак у випадку односторонньої, безпідставної, тобто, не з вини UNIT Factory, відмови слухача від програми після 08 січня 2017 року або його відрахування за умовами цього договору, слухач зобов`язаний компенсувати UNIT Factory витрати на свою участь у розмірі еквіваленту 1 500 доларів США. Компенсація сплачується одноразово і не залежить від часу участі слухача у програмі.UNIT Factory (Ukrainian National IT Factory) - єдиний в Україні заклад, що працює за стандартами інноваційної французької Школи 42. Школа 42 заснована у 2013 році у Франції як приватна школа програмування. Процес, що має тотожність із навчанням, відбувається 24/7 в режимі колаборації. Процес здобуття професійних навичок відбувається шляхом роботи над проектами в режимі «глибокого вивчення», у його основі лежить колективне навчання, що допомагає розкрити творчі здібності студентів під час роботи над проектами. Програма відкрита для випускників і студентів, для тих, хто вже працює, але хоче змінити професію. Цією програмоюзабезпечено надання відповідачу усіх навчальних матеріалів (програмне забезпечення, технічне завдання та супровідна технічна документація з проекту, презентаційні матеріали). Позивач також зазначав, що умовою досягнення згоди між сторонами та укладення договору про об`єднання зусиль є реалізація інноваційного освітнього проекту, в рамках якого відповідач погодився отримати можливість приймати участь у програмі.

Згідно з відомостями системи обліку, востаннє відповідач знаходився в системі (фактично брав участь в програмі курсу) 17 жовтня 2017 року, отже, відповідач відмовився від участі в програмі в односторонньому порядку після 08 січня 2017 pоку, а тому має компенсувати погоджені в договорі й понесені позивачем витрати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року позов ТОВ «Юф`ючер Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юф`ючер Україна» кошти у розмірі 40 470 грн. та 1 762 грн судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Власова О.О. в інтересах ОСОБА_1 05 березня 2020 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити новепро відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ОСОБА_1 не відмовлявся від участі в проекті, продовжував брати участь до того часу, поки йому не заблокували пароль для входу в систему. В подальшому на його електронну адресу надійшов лист UNIT Factory з повідомленням про розірвання договору у зв`язку із невиконанням умов дедлайну станом на 01.11.2017 року. Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 безпідставно, з власної ініціативи, залишив участь у проекті матеріали справи не містять. Вказувала, що суд першої інстанції не встановив правову природу договору №17-17347 від 28 вересня 2017 року, який є одним із різновидів надання послуг. Цей договір є безоплатним та не передбачає розрахунків між сторонами, спрямований на пошук та апробацію нових підходів до підготовки спеціалістів з метою розвитку напрямків сучасної освіти у сфері інноваційних технологій. Для стягнення шкоди з відповідача позивач повинен був довести факт порушення його прав відповідачем, розмір шкоди, якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Звертала увагу на те, що у позивача відсутній КВЕД 85.59 (інші види освіти (навчання комп`ютерній грамоті).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року відкрито апеляційнепровадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України та ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 10 жовтня 2016 року між UNIT Factory та ОСОБА_1 укладено договір № 16-2-2110, в якому сторони домовилися об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory.

Розділом 2 договору передбачено, що UNIT Factory в жодному разі не буде вимагати від слухача будь-яких платежів щодо програми, однак у випадку односторонньої, безпідставної, тобто, не з вини UNIT Factory, відмови слухача від програми після 08 січня 2017 року або його відрахування за умовами цього договору, слухач зобов`язаний компенсувати UNIT Factoryвитрати на свою участь у розмірі еквіваленту 1 500 доларів США. Компенсація сплачується одноразово і не залежить від часу участі слухача у програмі.

У зв`язку з відмовою відповідача від програми після 08 січня 2017 pоку, у нього, відповідача, виник обов`язок компенсації витрат за участь у програмі.

22.01.2018 на адресу ОСОБА_1 UNIT Factory направлено лист-вимогу щодо сплати суми у розмірі еквіваленту 1 500 доларів США із зазначенням призначення платежу «компенсація витрат за Договором № 16-2-2110 від 10.10.2016 протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

09.02.2018 року ОСОБА_1 на адресу UNIT Factory надіслано лист-відповідь на зазначену вимогу, у якому останній відмовився від сплати компенсаційних витрат з посиланням на відсутність обов`язкової ліцензії у «UNIT Factory» на законне право надавати послуги з освітнього характеру, де також просив припинити неправомірні дії ( вимагання грошових коштів ) щодо нього.

Згідно довідки про забезпечення з боку UNIT Factory учасника програми матеріально-технічною базою на безоплатній основі впродовж виконання проекту від 02 березня 2018 року № 1-03, відповідачу були створені умови для комфортного перебування та навчання, зокрема: забезпечення комп`ютером iMac (Retina 5К, 27-inch, Late 2015) та високошвидкісним інтернетом; доступом до кухні, обладнаної мікрохвильовими печами, чайниками, холодильниками, вендинговими автоматами з кавою, снеками та сендвічами; доступ до ігрової кімнати з приставками Gaming console PS4 Pro та комп`ютерними іграми, настільними іграми та пуфами; доступ до шумоізольованої бібліотеки; простором для роботи з власним ноутбуком, обладнаний розетками, інтернет-портами, проектором; два столи з настільним футболом та два столи з настільним тенісом; до безкоштовного спортивного залу; знижкам в UNIT.Cafe та безкоштовним доступом до всіх конференцій, хакатонів та мітапів, які відбуваються на території UNIT Factory та UNIT.City

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, підписавши договір, тим самим підтвердив ознайомлення з його умовами та наслідками їх невиконання, а тому залишення програми з 17 жовтня 2017 року стало підставою для стягнення з відповідача грошових коштів. Наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості підтверджена належними та допустимими, доказами, які містять у собі інформацію щодо предмету позову і логічно пов`язані з тими обставинами, на які посилається позивач.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши 10 жовтня 2016 року договір № 16-2-2110, на умовах, викладених у ному, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту договору убачається, що умовою досягнення згоди між сторонами та укладення договору про об`єднання зусиль є реалізація інноваційного освітнього проекту, в рамках якого відповідач погодився отримати можливість приймати участь у програмі.

Передбачена програма освітнього проекту UNIT Factory складається з рівнів і практичної частини (п 1.4 договору).

Договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами:

1.4.1 навчальна частина: актуальний рейтинг та прогрес слухача протягом всього курсу навчання описується за допомогою рівнів. Рівень - це сума усіх пунктів досвіду із 17 різних компетенцій. Отримані пункти нараховуються згідно оцінок, які слухач отримує за виконання проектів. Поточний рівень слухача відображається у внутрішній навчальній мережі UNIT Factory. Досягнення слухачем 16-го рівня і завершення проекту «Final Intership» символізує закінчення програми навчання з отриманням сертифікату «42 JuniorDegree». Досягнення слухачем 21-го рівня і завершення проекту «FinalIntership» символізує повне закінчення програми навчання та отримання сертифікату «42 JuniorDegree».

Пунктами 1.4.1-1.4.1.5 передбачені рівні, які зобов`язаний досягти слухач, а саме:

з 21.11.2016 року по 08.01.2017 року - мінімум 1 рівня

з 21.11.2016 року по 01.11.2017 року - мінімум 7 рівня і завершити проект «CExam- Beginner»

з 01.11.2017 року по 01.11.2019 року - мінімум 14 рівня і завершити проект «FirstIntership»

з 01.11.2018 року по 01.11.2019 року - мінімум 16 рівня і завершити проект «FinalIntership» або досягти мінімум 18 рівня

з 01.11.2019 року по 01.11.2020 року - мінімум 21 рівня і звершити проект «FinalIntership».

У розділі 2 договору UNIT Factory взяв на себе зобов`язання при укладенні договору не вимагати від слухача будь-яких платежів щодо програми, окрім односторонньої, безпідставної, тобто, не з вини UNIT Factory, відмови слухача від програми після 31 жовтня 2017 року, розірвання договору внаслідок порушення слухачем своїх обов`язків у Програмі або його відрахування за умовами договору.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що сторони усвідомлюють, що компенсація передбачена п. 2.2 даного договору застосовується виключно у зв`язку із тим, що безпідставна відмова слухача від програми після 08 січня 2017 року, позбавляє інших потенційних слухачів можливості взяти участь у програмі.

Згідно п. 5.2 договору UNIT Factory може розірвати договір та виключити слухача з програми у разі порушення останнім умов договору та внутрішніх правил і розпорядку UNIT Factory.

Уклавши дануугоду і договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчивсвою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені.

З точки зору закону при укладенні договору сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставленої мети кожною із сторін договору.

Позивачем на виконання умов договору було забезпечено відповідача усіма навчальними матеріалами (програмне забезпечення, технічне завдання та супровідна технічна документація з проекту, презентаційні матеріали), що підтверджується довідкою про забезпечення матеріально-технічною базою від 02 березня 2019 року за № 1-03 (а.с. 24).

Однак, відповідачем, передбачені договором зобов`язання, виконані не були.

ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву (а.с. 37-41) та у поданій апеляційній скарзі не заперечується, а навпаки підтверджується той факт, що у жовтні 2017 року він не зміг досягти 7-го рівня навчальної програми, який передбачений умовами договору.

Тобто, відповідачем не заперечується той факт, що ним не було виконано зобов`язання щодо досягнення мінімум 7 рівня навчальної частини і завершення проекту «CExam- Beginner» у період з 21.11.2016 року по 01.11.2017 року .

Згідно витягу з бази даних обліку учасників програми інноваційного освітнього проекту, ОСОБА_1 останній раз знаходився у системі (фактично брав участь в програмі курсу) 17 жовтня 2017 року (а.с.23).

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від програмипісля 08 січня 2017 року 22.01.2018 року UNIT Factory на адресу відповідача було направлено листа-вимогу сплатити суму, передбачену пунктом 2.2 договору, однак відповідач відмовився від його виконання.

Вказані вище обставини свідчать лише про те, що ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від участі у програмі ще у жовтні 2017 року, що є підставою для стягнення з нього витрат, передбачених п.2.2. Договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів відмічає і таке.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 01.11.2017 року на електронну адресу відповідача надійшов лист UNIT Factory з повідомленням про розірвання договору у зв`язку із невиконанням умов дедлайну станом на 01.11.2017 року».

Зазначений лист свідчить про те, що ОСОБА_1 було відраховано у зв`язку із невиконанням умов дедлайну. Такий порядок відрахування відповідачем не заперечується, а навпаки підтверджується і у відзиві на позовну заяву, і в апеляційній скарзі. Тобто, факт невиконання відповідачем дедлайну також не заперечується.

При цьому, будь-яких дій щодо урегулювання питання щодо продовження навчання у програмі відповідачем вчинено не було.

Посилання ОСОБА_1 про те, що він після 17 жовтня 2017 року продовжував брати участь у проекті не підтверджуються жодними доказами, а навпаки спростовуються наявним в матеріалах справи витягом (а.с. 23).

Доводи апеляційної скарги про те, що для стягнення шкоди з відповідача позивач повинен був довести факт порушення його прав відповідачем, розмір шкоди, якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки дані правовідносини виникли з договірного зобов`язання, а не з деліктного.

Доводи скаржника щодо недоведення позивачем належного виконання умов договору не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що предметом позову є стягнення з відповідача грошових коштів у зв`язку з односторонньою відмовою від виконання умов договору, що є самостійною підставою для стягнення грошових коштів.

Слід звернути увагу і на те, що укладений між сторонами Договір № 16-2-2116від 10 жовтня 2016 року не розірваний тау встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «ЮФ`ЮЧЕР УКРАЇНА».

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву (а.с.37-41), аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Власової О.О. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 369, 375, 376, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ВласовоїОлени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль