Справа № 752/8504/19
Провадження № 2/752/1797/20
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
21 лютого 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, -
23.04.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво».
03.05.2019 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що з 2003 року ОСОБА_2 , а з 2009 року ОСОБА_1 працювали на різних посадах ДП «Національне газетно-журнальне видавництво».
02.01.2019 року на підставі наказів генерального директора ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» ОСОБА_5 № 03/10-05 та № 04/10-05 ОСОБА_1 звільнено з посади відповідального секретаря, а ОСОБА_2 з посади кореспондента редакції газети «Культура і життя» у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
В день звільнення з ними не проведено розрахунку по заробітній платі.
25.02.2019 року ОСОБА_1 письмово звернувся до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» з заявою про видачу довідки щодо заборгованості по заробітній платі.
Зазначена довідка була підготована та підписана головним бухгалтером підприємства, однак генеральний директор відмовився її підписати та знищив, але попередньо ознайомившись зі змістом довідки - розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.01.2019 року становить 27 786, 50 грн.
Заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 становить 15 000, 00 грн.
Крім того, зазначили, що їм було завдано моральної шкоди у зв`язку з порушенням їх права на отримання заробітної плати, що призвело до душевних страждань кожного з позивачів, членів їх сімей та близьких родичів, а позивачка ОСОБА_2 внаслідок стресу була госпіталізована до Київської міської психоневрологічної лікарні № 1.
Просили стягнути з ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь:
- ОСОБА_1 27 786, 50 грн. невиплаченої заробітної плати та 10 000, 00 грн. моральної шкоди;
- ОСОБА_2 15 000, 00 грн. невиплаченої заробітної плати та 50 000, 00 грн. моральної шкоди.
Представник позивачів у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися.
За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Врахувавши думку представника позивачів про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачами підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 2003 року ОСОБА_2 , а з 2009 року ОСОБА_1 працювали на різних посадах ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» (а.с. 5-6, 7-8).
02.01.2019 року на підставі наказів генерального директора ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» ОСОБА_5 № 03/10-05 та № 04/10-05 ОСОБА_1 звільнено з посади відповідального секретаря, а ОСОБА_2 з посади кореспондента редакції газети «Культура і життя» у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
В день звільнення з ними не проведено розрахунку по заробітній платі.
25.02.2019 року ОСОБА_1 письмово звернувся до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» з заявою про видачу довідки щодо заборгованості по заробітній платі (а.с 10).
За даними довідка виданої 22.03.2019 року за підписом генерального директора ОСОБА_5 та головного бухгалтера ОСОБА_6 ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.01.2019 року становить 27 786, 50 грн. (а.с. 29)
Як видно зі змісту листа Головного управління Держпраці у Київській області № 4.4/2-КО-2447-2998 від 24.06.2019 року «Щодо додержання законодавства про працю у ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», заборгованість по заробітній платі відповідального секретаря редакції газети «Культура і життя» ОСОБА_1 становить 27 786, 50 грн., а оператора комп`ютерного набору редакції газети «Культура і життя» ОСОБА_2 - 7 773, 88 грн., що виникла у зв`язку з недофінансуванням державної бюджетної програми за 2017 рік за КПКВК 1801300 «Фінансова підтримка друкованих періодичних видань культурологічного напрямку…» з боку Міністерства культури України як засновника газети «Культура і життя» (а.с. 30-31).
За правилами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Як видно зі змісту позовної заяви, позивачі просили стягнути на їх користь невиплачену при звільненні заробітну плату у наступних розмірах: ОСОБА_1 - 27 786, 50 грн., ОСОБА_2 - 15 000, 00 грн.
Однак, у якості доказів на підтвердження розміру невиплаченої при звільненні заробітної плати позивачами надано довідку від 22.03.2019 року, відповідно до змісту якої - розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.01.2019 року становить 27 786, 50 грн. та листа Головного управління Держпраці у Київській області № 4.4/2-КО-2447-2998 від 24.06.2019 року «Щодо додержання законодавства про працю у ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», відповідно - заборгованість по заробітній платі відповідального секретаря редакції газети «Культура і життя» ОСОБА_1 становить 27 786, 50 грн., а оператора комп`ютерного набору редакції газети «Культура і життя» ОСОБА_2 - 7 773, 88 грн.
Відтак, стягненню з відповідача ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь позивачів невиплачена заробітна плата підлягає у наступних розмірах - ОСОБА_1 - 27 786, 50 грн., ОСОБА_2 - 7 773, 88 грн., оскільки саме такі суми заборгованості підтверджені належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами.
Звертаючись до суду з позовом, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також зазначили, що їм було завдано моральної шкоди у зв`язку з порушенням їх права на отримання заробітної плати, що призвело до душевних страждань кожного з позивачів, членів їх сімей та близьких родичів, а позивачка ОСОБА_2 внаслідок стресу була госпіталізована до Київської міської психоневрологічної лікарні № 1
Так, як видно зі змісту довідки виданої 01.07.2019 року за підписом завідувача відділенням територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у місті Києві Харчука С.М . , ОСОБА_2 у період з 14.01. по 01.07.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» у місті Києві, відділення «Епілепсія» (а.с. 36).
Крім того, ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи на підтвердження чого надано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 9).
За правилами ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 (v0005700-01) від 25.05.2001 року № 1 (v_001700-09) від 27.02.2009 року), зокрема п. 3 постанови, зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що діями відповідача позивачам заподіяно моральну шкоду внаслідок невиплати заробітної плати при звільненні, що призвело до тяжких наслідків, зокрема, для позивачки ОСОБА_2 , оскільки остання у період з 14.01. по 01.07.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об`єднанні «Психіатрія» у місті Києві, відділення «Епілепсія».
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для позивачів, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнали позивачі, ступінь вини відповідача та, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково та на відшкодування завданої позивачам моральної шкоди стягнути з відповідача ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь ОСОБА_1 2 500, 00 грн., ОСОБА_2 - 12 500, 00 грн.
За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно судові витрати по сплаті судового збору від яких були звільнені позивачі при зверненні до суду з позовом необхідно стягнути на користь держави з відповідача відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного підприємства «Національне газетно-журнальне видавництво» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Текст рішення суду складено 21 лютого 2020 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк