Справа № 953/6308/20
23 червня 2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого - судді Якуші Н.В.,
при секретарі судового засідання - Коваль А.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить: позбавити відповідача ОСОБА_3 , батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1109,00 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25.08.2007 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2013 року шлюб між ними було розірвано, фактично вони припинили сумісне проживання з жовтня 2012 року. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_4 . Вказала, що спільне життя між ними не склалось, відповідач вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим між ними постійно виникали конфлікти. Також, під час шлюбу відповідач міг декілька днів не з`являтися вдома, не мав постійної роботи, у зв`язку з прогулами був неодноразово звільнений, а тому не мав постійного доходу та фінансово їх дитину не утримував. Коли дитині виповнилось 4 роки відповідач пішов з родини, залишивши доньку на неї. Вона, за підтримки своїх батьків виховувала доньку, піклувалась про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Після їх фактичного припинення сумісного проживання, тобто з жовтня 2012 року відповідач фактично не відвідував дитину, не цікавився її станом здоров`я, розвитком, не надавав ніякої допомоги, лише в 2017 році після її неодноразових дзвінків відповідач відвідав дитину, після чого знову зник та більше не з`являвся. Після останньої зустрічі зв`язок втратився, місце перебування відповідача їй не відомо. Також вказала, що 24.11.2017 року вона вдруге уклала шлюб з ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилась донька. Разом з її чоловіком та двома дочками вони проживають однією родиною, її чоловік замінив ОСОБА_6 батька, взявши на себе усі обов`язки по вихованню та догляду за дитиною, ОСОБА_6 вважає та називає батьком - ОСОБА_7 . Вказала, що вона ніколи не перешкоджала відповідачу в спілкуванні з донькою, більш того мати відповідача безперешкодно спілкується з онукою, підтримує постійний зв`язок. Відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками та не надає матеріальної допомоги на утримання доньки взагалі. З цих підстав, з метою захисту інтересу дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2020 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, навели обґрунтування, викладені у позові та які підтверджені відповідними доказами, просили його задовольнити, не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи: Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради також у судове засідання не з`явилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, разом з висновком опіки та піклування служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав і висновком служби у справах дітей про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини. При винесені рішення по справі покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.12).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, вбачається, що батьками дитини є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16 серпня 2008 року).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , вихованням та утриманням своєї дитини не займається, та з жовтня 2012 року з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про доньку. Піклується про доньку, займається її вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови для проживання та розвитку дитини її мати ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.11.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 24 листопада 2017 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №773.

Відповідно до довідки №295/0/545-20 від 19.03.2020 року, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №16» ХМР встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під наглядом фахівців та лікаря - педіатра з лютого 2016 року. Згідно інформації, наданої лікарем -педіатром, за весь період обслуговування дитини у поліклініці, батько ОСОБА_3 не відвідував медичних працівників закладу з метою з`ясування стану здоров`я ОСОБА_6 , не був присутній на прийомі у лікаря разом з дівчинкою, не цікавився здоров`ям дівчинки та не здійснював догляд під час хвороби ОСОБА_6 (а.с.18).

Відповідно до довідки від 30.03.2020 року Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №150 ХМР вбачається, що ОСОБА_4 учениця 5-В класу навчається в ХЗОШ №150 з 1 класу. За період навчання дитини у школі, батько ОСОБА_3 ніколи не відвідував батьківські збори, не спілкувався з учителями та класним керівником. Жодного разу не цікавився навчанням, досягненням та поведінкою дитини. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до відповіді керівника дитячого хору «Співаночки» Харківської загальноосвітньої школи №150» вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує дитячий хор «Співаночки» на базі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №150 ХМР та за час відвідування хору батько ОСОБА_3 не відвідував заняття гуртка, не спілкувався з викладачами хору та дитиною, не цікавився успіхами, досягненнями та поведінкою дитини, не відвідував концерти, фестивалі, конкурси, у яких приймає участь дитина, не відвідував батьківські збори протягом усього періоду навчання ОСОБА_10 .

Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 19.05.2020 року №280 з метою захисту прав та інтересів дітей за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.42-43).

Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з`ясовано, що батько дитини тривалий час вихованням та утриманням доньки не займався, не цікавиться станом здоров`я доньки, її навчанням та дозвіллям. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітніх дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Також суд наголошує, що згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку доньку не утримує, кошти на її утримання не надає.

Також суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840.80 грн.

Керуючисьст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 280, 281, 352, 354, 355,430 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166, 180, 182, 191, 192 СК України, ст.ст. 60, 63 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн., починаючи з 21.04.2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Представник позивача - ОСОБА_2 , поштова адреса: АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса, зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_4 ,

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса для листування: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська 55.

Повний текст судового рішення складено 23.06.2020 року.

Суддя: