ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5677/20 Справа № 212/8985/19 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3 Криворізької міської ради

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК, України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 25 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, який в подальшому уточнив до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3 Криворізької міської ради (надалі КНП «ЦПМСД» №3 Криворізької міської ради) про відшкодування моральної шкоди.

Уточнений позов мотивовано тим, що син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 2-Бкласу школи №124. 02 вересня 2019 року син позивача відніс до школи №124 довідку за формою №086-1/0 про стан здоров`я, де вказано, що дитина здорова, однак медична сестра школи 18 вересня 2019 року дала направлення до дільничного дитячого лікаря для того, щоб дитині зробити рентген або пробу Манту на туберкульоз та без цих аналізів медична сестра не допускає дитину до школи на навчання. 19 вересня 2019 року дитячий лікар провів огляд та зробив висновок, що дитина здорова. 21 вересня 2019року позивач звернувсядо дільничногодитячого лікаряз цимнапрямом. З самого народження позивач відмовився від проведення усіх видів щеплень до 18 грудня 2029 року сину письмово, про що зазначено в медичній картці дитини. Проте Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3»Криворізької міської ради дав направлення на рентген, але це, на думку позивача є порушенням законодавства України. Однак 21 вересня 2019 року вони зробили рентген грудної клітки дитині у віці 7 років, за який позивач заплатив 40 грн. та зробили ПЦР натуберкульоз, за який позивач заплатив 165грн. Позивач вважає, що його дитину примушують 3 роки поспіль робити рентген, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Головного лікаря КНП «ЦПМСД» №3 Криворізької міської ради Пашковської Л.О. про порушення законодавства України, оскільки дитячий лікар незаконно, направивши дитину на рентген без необхідності завдав шкоду здоров`ю на рівні атомів та молекул організму його сину, змусивши зробити рентген 3 роки поспіль. У відповіді на звернення позивачазазначено, що профілактичні R-обстеження дійсно дітям до 15 річного віку не проводяться, але з метою діагностики захворювань дихання, дітям вони не протипоказані.

Позивач вважає, що порушення дитячим лікарем та в.о. головного лікаря Пашковською Л.О. законодавства України може в майбутньому негативно відобразитись на здоров`ї його сина, що завдало йому душевних страждань, оскільки позивач постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій,його самопочуття та психологічний стан погіршився. Позивач відчуває страх та відчай, оскільки хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо його дитини та його особисто, постійно переслідують думки про вчинене відповідачем порушення законодавства України щодо нього та його дитини, що в свою чергу приводить до його роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує його відносини з оточуючими його людьми, його рідними та близькими. Позивач також вимушений витрачати свій час на те щоб поновити свої права та права свого сина, що викликає додаткові, непередбачені моральні страждання.

Тому позивач просив суд стягнути з КНП «ЦПМСД» №3 моральної шкоду у розмірі 150 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що працівники КНП «ЦПМСД» №3 порушили Законодавство України, а саме, накази Міністерства охорони здоров`я, відповідно до якого забороняється рентгеноскопія органів грудної порожнини дітям до 15 років .

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що порушення дитячим лікарем та в.о. головного лікаря Пашковською Л.О. законодавства України може в майбутньому негативно відобразитись на здоров`ї його сина, що завдало йому душевних страждань, оскільки позивач постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій,його самопочуття та психологічний стан погіршився. Позивач відчуває страх та відчай, оскільки хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо його сина та його особисто, постійно переслідують думки про вчинене відповідачем порушення законодавства України щодо нього та його дитини, що в свою чергу приводить до його роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує його відносини з оточуючими його людьми, його рідними та близькими. Позивач також вимушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої права та права свого сина, що вимагає від нього додаткових, непередбачених раніш зусиль.

У відзиві КНП «ЦПМСД» №3 на апеляційну скаргу позивача зазначає про те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, тому заперечують проти апеляційної скарги позивача, просять рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву КНП «ЦПМСД» №3на апеляційну скаргу позивача, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно довідки про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 02 липня 2019 року, ОСОБА_2 є учнем 2-Б класу СШ №124, діагноз: Здоровий (а.с. 11).

26 вересня 2019 року позивач звернувся до головного лікаря КНП «ЦПМСД» №3» з листом проханням розібратися та з`ясувати підстави для направлення його сина на рентгенівське обстеження органів грудної клітки, зважаючи на те, що дітям забороняється рентгеноскопія органів грудної клітки (а.с. 14-16).

Згідно відповіді в.о. головного лікаря КНП «ЦПМСД» №3» Пашковської Л.О. від 30 вересня 2019 року на звернення позивача від 26 вересня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без проведення обстеження на туберкульозбуде недопущений до занять у школі, позивач звернувся до амбулаторії з приводу проведення R-обстеження. Оскільки дитина під час проведення проби ПЦР поводилась агресивно, провести пробу виявилось неможливо, було надане направлення на R-обстеження легень з метою діагностики. На проведенні ПЦР лікар не наполягала, але позивач його зробив. Проба Манту , яка проводиться з метою діагностики туберкульозу в лікувальних закладах здійснюється безкоштовно, але позивач від проведення проби відмовився. Профілактика R-обстеження дітям до 15 річного віку не проводиться, але з метою діагностики захворювань органів дихання, дітям вони не протипоказані.

Згідно довідки головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська лікарня №9" Криворізької міської ради Климович О.В. №15 від 06 січня 2020 року, малолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рентгенологічному кабінеті КНП "Криворізька міська лікарня №9" КМР за направленнями лікарів комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» проведені діагностичні дослідження органів грудної порожнини: 05.09.2017 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №4060; 19.09.2018 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №4782; 21.09.2019 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №5576. Рентгенологічні дослідження органів грудної порожнини проведені згідно направлень лікарів для виключення туберкульозу легень, про що було вказано в кожному направленні (а.с. 81).

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 49 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно.

Медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що, зокрема, включає кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дії працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», держава визнає право кожного громадянина на охорону здоров`я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; вторинна (спеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; третинна (високоспеціалізована) медична допомога; паліативна допомога.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, обов`язок доказування протиправності діяння заподіювача моральної шкоди, її розміру та інших обставин, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 медичною медсестрою шкоди №124 був направлений для здачі аналізу проби Манту або рентгену з метою проведення обстеження на туберкульоз до лікарні.

Згідно відповіді в.о. головного лікаря КНП «ЦПМСД» №3» Пашковської Л.О. від 30 вересня 2019 року на звернення позивача від 26 вересня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без проведення обстеження на туберкульозбуде недопущений до занять у школі, позивач звернувся до амбулаторії з приводу проведення R-обстеження. Оскільки дитина під час проведення проби ПЦР поводилась агресивно, провести пробу виявилось неможливо, було надане направлення на R-обстеження легень з метою діагностики. На проведенні ПЦР лікар не наполягала, але позивач його зробив. Проба Манту , яка проводиться з метою діагностики туберкульозу в лікувальних закладах здійснюється безкоштовно, але позивач від проведення проби відмовився. Профілактика R-обстеження дітям до 15 річного віку не проводиться, але з метою діагностики захворювань органів дихання, дітям вони не протипоказані.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Таким чином обов`язковими складовими завданої моральної шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) , наслідки та причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та наслідками.

Натомість позивач не надав доказів, які б свідчили про порушення його прав та законних інтересів внаслідок протиправної поведінки відповідача, чим йому було завдано моральну шкоду.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в Постановах від 27 січня 2020 року у справі № 454/80/15-ц, від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18, від 22 травня 2019 року у справі №686/24243/18-ц, від 31 липня 2019 року в справі № 686/22133/18.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу,оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, натомість матеріалами справи підтверджено, що працівники КНП «ЦПМСД» №3 не порушували норми чинного законодавства, оскільки останні не наполягали на направленні малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на R - обстеження легень, та всі обстеження були свідомою вольовою поведінкою позивача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що працівники КНП «ЦПМСД» №3 порушили законодавство України, а саме, накази Міністерства охорони здоров`я, відповідно до яких забороняється рентгеноскопія органів грудної порожнини дітям до 15 років, оскільки як вбачається з матеріалів справи малолітній ОСОБА_2 медичною медсестрою шкоди №124 був направлений для здачі аналізу проби Манту або рентгену з метою проведення обстеження на туберкульоз до лікарні, дитина під час проведення проби ПЦР поводилась агресивно та провести пробу виявилось неможливо, тому було надане направлення на R-обстеження легень з метою діагностики. Всі обстеження дитини та їх проведення були свідомою вольовою поведінкою позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що порушення дитячим лікарем та в.о. головного лікаря Пашковською Л.О. законодавства України може в майбутньому негативно відобразитись на здоров`ї його дитини, що завдало йому душевних страждань, оскільки позивач постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, його самопочуття та психологічний стан погіршився. Позивач відчуває страх та відчай, оскільки хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо його дитини та його особисто, його постійно переслідують думки про вчинене відповідачем порушення законодавства України щодо нього та його дитини, що в свою чергу приводить до його роздратованості, погіршує його відносини з оточуючими його людьми, його рідними та близькими. Позивач також вимушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої права та права своєї дитини, що вимагають від нього додаткових зусиль, колегія суддів вважає безпідставними з вищенаведених підстав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: