КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/407/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6020/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика», третя особа: державний реєстратор П`ятої Київської державної нотаріальної контори Наумов Віталій Володимирович, про визнання правочину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Трусової Т.О.,-

встановила:

09 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , серія та номер № 5-85 від 15 лютого 2019 року; витребувати квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння та повернути право власності на вищевказану квартиру ОСОБА_1

13 січня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити будь-яким державним реєстраторам або будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень відносно квартири АДРЕСА_1 та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Застосоване зустрічне забезпечення, зобов'язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві грошові кошти в сумі 95 000 гривень у десятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Роз`яснено, що у разі ненадання суду протягом визначеного строку документів, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, суд скасує ухвалу про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду в частині зустрічного забезпечення скасувати, та постановити нову про відмову у застосуванні заходів зустрічного забезпечення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що ухвала суду першої інстанції прийнята з повним з`ясуванням обставин справи, та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Народна Позика» зазначає, що апеляційна скарга не обґрунтована, та задоволенню не підлягає.

26 травня 2020 року ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

27 травня 2020 року представник ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Народна Позика» проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «ФК «Народна Позика», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заява містить достатні та обґрунтовані доводи щодо існування ризику подальшого відчуження спірної квартири, що може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі витребування квартири на користь позивача. Враховуючи, що спірна квартира вибула з власності відповідача і належить іншим особам, які не є учасниками справи, а відтак належним і достатнім заходом забезпечення ефективності судового захисту порушеного майнового права буде заборона вчинення реєстраційних дій щодо предмета спору.

Застосовуючи зустрічне забезпечення, суд першої інстанції виходив із того, що застосований судом спосіб забезпечення суттєво обмежує правомочності власників щодо розпорядження своїм майном на власний розсуд та ураховуючи конкретні обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, подання позовної заяви з недоліками, а також ненадання доказів наявності у позивача зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження та території України та майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків власників, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Отже, суд має право, однак, він не зобов'язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що з 26 грудня 2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2019 року.

Таким чином, нові власники спірної квартири не є учасниками справи та не були у встановленому законом порядку залучені судом до її участі.

З огляду на це, оскільки за змістом ч. 1 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується лише з метою захисту прав відповідача, застосування його судом з метою захисту прав осіб, які не залучені до участі в справі, є безпідставним та необґрунтованим.

Разом з тим, постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , суд не звернув уваги, що спірна квартира належить особам, які не залучені до участі справи, а тому такий вид забезпечення порушує конституційні гарантії цих осіб на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

Такий захід може бути застосований лише, якщо власник квартири є учасником справи.

Проте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є учасниками справи, позовні вимоги до них не заявлені.

З урахуванням вищенаведеного підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала суду від 22 січня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скасовуючи ухвалу суду в тому числі в частині забезпечення позову, колегія суддів виходить за межі доводів апеляційної скарги, оскільки при забезпеченні позову судом першої інстанції порушені норми процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко