ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1031/20 Справа № 209/2804/19 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг "Нивотрудівської сільської ради" Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання дій неправомірними та скасування рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг "Нивотрудівської сільської ради" Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання дій неправомірними та скасування рішення.

Заборонено ТОВ "Кредитні ініціативи" та іншим організаціям або особам виселяти ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 ).

В апеляційній скарзі ТОВ Кредитні ініціативи посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю (а.с.18-25).

Правом на подання відзиву передбаченого ст.360 ЦПК України сторони не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу слід скасувати в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , виходячи з наступних підстав.

Вживаючи заходи забезпечення позову та забороняючи ТОВ Кредитні ініціативи та іншим організаціям або особам виселяти ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей з квартири та накладаючи арешт на зазначене майно, суд 1 інстанції посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Однак, колегія суддів не може погоджується із такими висновками суду першої інстанції в частині накладення арешту на квартиру, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в проваджені Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації та надання послуг "Нивотрудівської сільської ради" Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання дій неправомірними та скасування рішення.

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування заяви посилалась на те, 26 липня 2019 року з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , щодо об`єкта нepyxoмого майна від 11 квітня 2019 року № 175314033, їй стало відомо, що право власності на її квартиру було зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрація квартири була здійснена відповідачем 11 квітня 2019 року, запис про право власності № 31135749, підстава виникнення права власності: Договір про передачу прав за іпотечним договором, серія та номер: р/н 2189, виданий 28 листопада 2012 року, видавник: ТОВ «Кредитні ініціативи» , ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; Рекомендований лист про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н , видавник: УкрПошта; Іпотечний договір, серія та номер: 0311/0908/71-041-Z-1, виданий 29.09.2008, видавник: Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В.; Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 5477/18, виданий 18 жовтня 2018 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттю розділу), індексний номер: 46424578 від 11 квітня 2019 14:32:31, ОСОБА_4 , Комунальне підприємство «Центр реєстрації та надання послуг «Нівотрудівської сільської ради» Дніпропетровської області. Після цього з богу ТОВ «Кредитні ініціативи», колекторів почалися погрози відносно того, що на теперішній час вони не є власниками квартири, у зв`язку з чим її з двома неповнолітніми дітьми примусово виселять з квартири на вулицю. Також вони погрожують, що продадуть квартиру іншим кримінальним особам, які будуть проживати з ними та створять їм нестерпні умови життя.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії та накладення арешту. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судовового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

З виділених матеріалів справи також вбачається, що ані заява, ані ухвала фактично не має обґрунтування і необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Також, судом не враховано, що відповідно до п.5.6.1Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, що застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт позивачем належним чином не вмотивовано, і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

Враховуючи викладене, а також те, що судом було порушено норми процесуального права при вирішенні питання щодо забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню в частині накладення арешту на квартиру, з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися з відповідною заявою про заборону вчиняти певні дії щодо відчуження спірної квартири.

Що стосується оскаржуваної ухвали в частині заборони вчиняти певні дії, то колегія вважає, що вона постановлена з дотриманням норм процесуального права, такий захід може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, є співмірним із позовними вимогами, забезпечує збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігає порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу.

Виходячи з викладеного ухвала в зазначеній частині скасуванню не підлягає і її слід залишити в цій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 серпня 2019 року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: