Миколаївський апеляційний суд
Провадження № 22-ц/812/1075/20
У Х В А Л А

05 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Яворської Ж.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноморського національного університету ім. Петра Могили про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноморського національного університету ім. Петра Могили про визнання права власності.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав на нього апеляційну скаргу, заявивши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 червня 2020 року витребувано матеріали вказаної цивільної справи.

03 червня 2020 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла дана цивільна справа.

Ознайомившись з матеріалами справи та доводами клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1,п.2,ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.1, ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29 жовтня 2019 року за відсутності учасників справи Центральним районним судом м. Миколаєва оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення (а.с.170,171).

Дата складання повного тексту судового рішення не зазначена.

Відповідно до супровідного листа, копію оскаржуваного рішення направлено поштовим відправленням, в тому числі позивачу, 14 квітня 2020 року (а.с.174). Проте відомостей на підтвердження вручення такого матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що рішенням суду першої інстанції опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 березня 2020 року.

Разом з тим, зазначає, що з 12 березня 2020 на усій території України оголошено карантин, у зв`язку з чим у нього був відсутній доступ до інтернету і як наслідок виникли труднощі щодо підготовки тексту апеляційної скарги.

Відповідно до штампу на поштовому конверті, апеляційну скаргу подано 28 травня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене та зміни до ч.3 Розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, внесених ЗУ від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», строк на подання даної апеляційної скарги підлягає поновленню.

Проте, дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач вважав, що на нього розповсюджуються пільги щодо звільнення від сплати судового збору передбачені п.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (у справах про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати), оскільки передача квартири у власність передбачена трудовим контрактом, як компенсація, що входить до складу додаткової заробітної плати в розумінні ЗУ «Про оплату праці»,

Проте вказане посилання є хибним з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» та відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.29 якого до них відносяться вартість житла, переданого у власність працівникам.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що вартість житла, передача якого у власність працівнику передбачена умовами контракту, за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене даний позов не є позовом про порушення трудових прав, а стосується порушення житлових прав позивача, тому підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» відсутні.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору при поданні позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною-особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункті 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Пунктом 2 частини 1 статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Частиною 2 вищезазначеної статті встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Оскільки позивачем не зазначено ціну позову у гривневому еквіваленті на день його подання щодо вимог майнового характеру, суд вважає за можливе попередньо визначити розмір судового збору у розмірі 826,80 грн (551,20 * 150%), що є мінімально можливим при оскарженні до суду судових рішень про визнання права власності на об`єкт нерухомості.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 необхідно сплатити 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Зважаючи на викладене та відповідно до ст.357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 жовтня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року залишити без руху.

сплатити 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп. судового збору на зазначений нижче рахунок;

надати до Миколаївського апеляційного суду у зазначений термін оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору:

Одержувач коштів: УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992781

Банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО ГУДКСУ): 899998

Рахунок отримувача: UA0014002

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Миколаївський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

Роз`яснити, що у випадку не виконання у встановлений строк цієї ухвали будуть застосовані наслідки передбачені ЦПК України.

Інформацію щодо справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою сторінки Миколаївського апеляційного суду: https:// mka.court.gov.ua.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Ж.М. Яворська