справа № 198/21/20
провадження № 2/0198/85/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на підставі підписаної заяви № б/н від 20.07.2012 відповідачка отримала кредит у сумі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці кредит у встановленому договором розмірі.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.11.2019 має перед Банком заборгованість у розмірі 22 050,69 грн., яка складається з наступного: заборгованість за поточним тілом кредиту - 20,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4 686,77 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України - 771,06 грн., заборгованість за пенею - 15 046,64 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 026,22 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22 050,69 грн. за кредитним договором № б/н від 20.07.2012 та судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Ухвалою від 20.01.2020 позов залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків. У встановлений строк Банк недоліки позову усунув та надав необхідні документи.

06.02.2020 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 27.02.2020.

Представник позивача разом з позовом надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

27.02.2020 відповідачка та її представник адвокат Клєц Т.С. в судове засідання не з`явились, але адвокат надала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, а також надала відзив на позов, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_1 не укладала 20.07.2012 з позивачем кредитного договору, банком не доведено факту укладення цього правочину, а також ознайомлення відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, в анкеті-заяві № б/н від 20.07.2012 відсутні розмір кредитного ліміту, відсоткової ставки та порядок сплати неустойки. Крім того, позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у вказаному в позові розмірі. На підставі викладеного, представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

12.03.2020 сторони у судове засідання не з`явились, при цьому від представника позивача надійшла заява про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 26.03.2020.

26.03.2020 сторони у судове засідання не з`явились, але представник відповідачки надала заяву, в якій просила відкласти розгляд справи через запровадження в Україні карантину, а також надала клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 26.03.2020 відкладено розгляд справи на 27.04.2020 та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» докази.

27.04.2020 відповідачка та її представник адвокат Клєц Т.С. у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв не надавали. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на відзив та документи, витребувані ухвалою суду від 26.03.2020.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що 20.07.2012 відповідачка підписала анкету-заяву, якою погодилась, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якого є платіжна картка, на яку встановлено кредитний ліміт. Відповідачка користувалась кредитними коштами, а також частково сплачувала кредитну заборгованість, тому посилання останньої на те, що вона не укладала з банком кредитний договір від 20.07.2012 та не отримувала грошові кошти, є безпідставними. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду виписку про рух коштів за рахунком ОСОБА_1 та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Крім того, на виконання вимог ухвали від 26.03.2020 про витребування доказів позивач надав пояснення щодо неможливості подання суду меморіальних ордерів про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 з огляду на те, що порядок кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» не передбачає формування таких документів, а підтвердженням отримання клієнтом кредиту є виписка за рахунком.

18.05.2020 сторони до суду не з`явились, від представника відповідачки надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням в Україні карантину.

01.06.2020 сторони до суду не з`явились, від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доводи, викладені в позовній заяві та заявах по суті справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, доходить висновку, що в позові слід відмовити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2012 ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Підписавши вказану анкету-заяву, відповідачка погодилась, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Пам`яткою клієнта складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг (а. с. 50).

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За положеннями статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами права встановлено обов`язкову письмову форму та істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредиту та відсотків за користування кредитом, прядок погашення кредитної заборгованості, які узгоджуються між сторонами при укладенні правочину шляхом підписання його примірників.

З огляду на зміст анкети-заяви від 20.07.2012 укладений між сторонами договір про надання банківських послуг складається з декількох елементів, які є невід`ємними його частинами, а саме: анкети-заяви, Тарифів, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг.

Дослідивши анкету-заяву № б/н від 20.07.2012, суд встановив, що остання не містить ні розміру кредитного ліміту, ні відсоткової ставки за користування кредитними коштами, ні порядку погашення кредитної заборгованості та сплати неустойки, до того ж, в ній відсутні будь-які відмітки про отримання ОСОБА_1 кредитної картки «Універсальна», її виду, номеру та строку дії.

В свою чергу, доданий до позову документ під назвою «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить умови кредитування для декількох видів платіжних карток: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», при цьому ні в позовній заяві, ні в доданих до неї документах не зазначено, який конкретно вид платіжної картки («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду» тощо) отримала відповідачка та які умови кредитування застосовував банк під час нарахування спірної кредитної заборгованості.

Окрім того, Пам`ятку клієнта позивач взагалі суду не представив, а Витяг з Тарифів, Умови та правил надання банківських послуг, які додані до позову, не підписані відповідачкою.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів і Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому вказані документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору.

Викладені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 03.07.2019 р., у цивільній справі № 342/180/17.

Згідно зі статтями 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження узгодження між сторонами таких істотних умов кредитного договору як розмір кредитного ліміту, відсоткова ставка, порядок повернення кредитної заборгованості та сплати неустойки, суд доходить переконливого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення з ОСОБА_1 у письмовому вигляді кредитного договору від 20.07.2012 на зазначених у позові умовах.

При цьому, самі по собі розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів за банківським рахунком відповідачки не є безспірним доказом існування між сторонами кредитних договірних правовідносин та розміру боргу.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 березня 2019 року у цивільній справі № 198/787/16-ц та постанові від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 207, 256, 267, 626-628, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 354ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, 01001) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду. При цьому відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено та підписано 01.06.2020.

Суддя І. О. Гайдар