Провадження № 2/761/2872/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2019 р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 4 762 147,87 грн., а саме: безпідставно отримані грошові кошти - 1 534 000,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами -1 351 067,72 грн., інфляційні збитки - 1 654 419,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами - 222 661,15 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 08.12.2014 р. на підставі Протоколу №3 Загальних зборів учасників ТОВ «Інтер -Технологія» (далі - товариство), ОСОБА_1 отримала на свою користь частку в розмірі 41,00 грн., що становить 41% від статутного капіталу товариства, а ОСОБА_2 отримав на свою користь частку в розмірі 59,00 грн., що становить 59% від статутного капіталу товариства. Відповідно до п.п. 2, 3 порядку денного вищезазначеного Протоколу № 3 було прийнято рішення про збільшення статутного капіталу та розподілення часток у статутному капіталі товариства між учасниками, наступним чином: позивач володіє частковою у розмірі 1 066 041,00 грн., що становить 41% від статутного капіталу; ОСОБА_2 володіє часткою у розмірі 1 534 059,00 грн., що становить 59 % від статутного капіталу. Після оформлення та реєстрації вказаних змін, з метою ведення належної господарської діяльності товариства, відповідач користуючись дружніми відносинами, домовився із чоловіком позивачки - ОСОБА_3 та позивачкою, що остання внесе замість нього грошові кошти в розмірі 1 534 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інтер - Технологія», як поповнення статутного капіталу, в зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів на той момент, із зобов`язанням повернути позивачці вказані кошти або вийти зі складу учасників товариства найближчим часом. 29.12.2014 р., відповідно до попередньої домовленості із відповідачем, позивачка здійснила поповнення статутного капіталу ТОВ «Інтер - Технологія» шляхом внесення готівкових коштів через касу відділення № 20 ПУМБ в м.Києві на рахунок товариства № НОМЕР_2 в сумі 2 429 100,00 грн., із зазначенням наступного призначення платежу: «Поповнення установчого фонду від засновників: ОСОБА_1 - 1 066 041,00 грн., ОСОБА_2 - 1 363 059,00 грн.». Залишок коштів в сумі 170 941,00 грн. необхідні для поповнення статутного капіталу товариства засновником ОСОБА_2 , за рахунок також власних коштів позивачки, внесла 07.02.2019 р. на поточний рахунок товариства відкритий в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 . Станом на 04.11.2019 р. позивачці грошові кошти в сумі 1 534 000,00 грн., відповідачем не повернуто. Таким чином, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, позивачка вважає, що вказані грошові кошти були отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 06.11.2019 р. відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

18.12.2019 р. відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, згідно з яким він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою від 27.02.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

02.06.2020 р.позивачка подала відповідь на відзив, в якій виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

На адресу суду 10.06.2020 р. надійшли від відповідача заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечує пояснення позивача, які наведені у відповіді на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданніпроти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні.

Вислухав учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 29.12.2014 р. ОСОБА_1 від свого імені та імені ОСОБА_2 , здійснила поповнення статутного капіталу товариства шляхом внесення готівкових коштів через касу відділення № 20 ПУМБ в м.Києві на рахунок ТОВ «Інтер -Технологія» № НОМЕР_2 в сумі 2 429 100,00 грн., із зазначенням наступного призначення платежу: «Поповнення установчого фонду від засновників: ОСОБА_1 - 1 066 041,00 грн., ОСОБА_2 - 1 363 059,00 грн.», що підтверджується копією квитанції №TR.7778682.34586.9310 від 29.12.2014 р.

Крім того, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 07.02.2015 р., позивачка від імені відповідача внесла до статутного капіталу ТОВ «Інтер -Технологія» грошові кошти в сумі 170 941,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, щоз метою ведення належної господарської діяльності ТОВ «Інтер - Технологія», відповідач користуючись дружніми відносинами, домовився із чоловіком позивачки - ОСОБА_3 та позивачкою, що остання внесе замість нього грошові кошти в розмірі 1 534 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інтер - Технологія» від його імені, як поповнення його частки у статутному капіталі, у зв`язку з відсутністю у відповідача грошових коштів на той момент, із зобов`язанням повернути позивачці вказані кошти або вийти зі складу учасників товариства найближчим часом.

Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1213 ЦК України, визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Великої палати Верховного суду від 05.12.2018 р. у справі № 367/6344/16-ц, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Разом з тим, в судовому засіданні судом не встановлено сукупності вищевказаних умов, оскільки стороною позивачки не надано суду доказів того, що у ОСОБА_2 з ОСОБА_1 була будь-яка домовленість щодо внесення коштів на рахунок товариства від іменні ОСОБА_2 , більше того, відсутні будь - які докази факту набуття саме відповідачем таких коштів.

Крім того, а ні Статутом товариства затвердженим рішенням загальних зборів учасників товариства протокол № 3 від 08.12.2014 р., ні положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не передбачено право учасника вносити за іншого учасника несплачену частину до статутного капіталу товариства.

Водночас, судом встановлено, що кошти в сумі 2 429 000, 00 грн., які ОСОБА_1 внесла від свого імені та імені ОСОБА_2 , надійшли на рахунок ТОВ«Інтер - Технологія», тобто саме вказане товариство отримало такі кошти.

Таким чином, відповідач не порушував прав позивача у розумінні статті 1212 ЦК України, оскільки зі змісту квитанцій №TR.7778682.34586.9310 від 29.12.2014 р. та № 0.0..1 від 07.02.2015 р. вбачається, що отримувачем коштів у розмірі 1 534 000,00 грн., а отже і набувачем, є ТОВ «Інтер - Технології», що також підтверджується випискою № 9310 від 21.01.2015 р. з особового рахунку ТОВ «Інтер - Технології» за період з 09.12.2014 р. по 31.12.2014 р.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставив, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення свого позову, зокрема щодо набуття відповідачем коштів в розмірі 1 534 000,00 грн., не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштівслід відмовити, оскільки фактичним набувачем та зберігачем вказаних коштів є ТОВ «Інтер - Технології», а не ОСОБА_2 , а доказів протилежного суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 12, 13, 76-81, 128, 133, 141, 174, 178, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: