Справа № 638/3823/20
Провадження № 2/638/3009/20
15 червня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.
за участю секретаря Башинської К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
16.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.05.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено усний договір про продаж земельної ділянки. На виконання умов договору в якості предоплати за земельну ділянку позивачем передано відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, про що відповідачем складено розписку від 21.05.2019. відповідно до розписки відповідач зобов`язався здійснити продаж змельної ділянки в строк до 01.07.2019, однак у встановлений строк зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. Окрім того позивач зазначає, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних, з урахуванням того, що термін прострочення складає 250 днів, 3% складають 1612,64 грн.
Позивач у судове не з`явився, уповноважив адвоката Андренко В.Ю. представляти його інтереси.
Представник позивача адвокат Андренко В.Ю. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явивився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, перевіривши обставини справи приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що 28.05.2019 ОСОБА_2 склав розписку, відповідно до якої останній отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3000 доларів США. Зазначені кошти отримав в рахунок передплати за продаж земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 . Зобов`язався здійснити продаж земельної ділянки в строк до 01.07.2019. (оригінал розписки а.с.15).
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (ч. 1ст. 571 ЦК України).
За змістом названих норм завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Таким чином, із положень ст. ст. 546, 548 ЦК України вбачається, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.
Матеріали справи не містять належним та допустимих доказів того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено у встановленому законом порядку договір купівлі - продажу земельної ділянки, тому передана відповідачу грошова сума у розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню.
Частина 2 статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком.
На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків, неустойки.
У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.
У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення його в подвійному розмірі.
Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року (справа N 6-176цс12) та від 25.09.2013р. (справа №6-82ц13).
Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання . Особа, яка отримала аванс, повинна його повернути.
Із урахуванням вказаних положень закону грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які були передані позивачем, за своєю правовою природою є авансом та підлягають поверненню в тому ж розмірі.
Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договорами або законом.
Термін прострочення виконання зобов`язання за договором становить 250 днів, а сума трьох відсотків річних становить 1612,64 грн.
Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про задоволення позову.
При подачі позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, який, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526,549,551,625, 629,1046,1047,1049 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ - І.В. Семіряд