Справа № 308/2694/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Куштана Б.П.

при секретарі : Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року у складі судді Бенца К.К., у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 , виданому 11.07.1969 року відділом РАЦС Краснопільського району Могильовоської області Республіки Білорусь прізвище нареченої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після укладення шлюбу, а також прізвище нареченого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до та після укладення шлюбу не відповідає вірному написанню спільного прізвища подружжя « ОСОБА_1 » та встановлення факту перебування у зареєстрованому шлюбі громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.1969 відділом РАЦС Краснопільського району Могильовської області Республіки Білорусь.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема, вказує на те, що суд не врахував, що можливість встановлення факту, що має юридичне значення, який вказаний нею в заяві в адміністративному порядку втрачена у зв`язку зі смертю її чоловіка та безпідставно відмовив у відкритті провадження за поданою заявою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 , виданому 11.07.1969 року відділом РАЦС Краснопільського району Могильовоської області Республіки Білорусь прізвище нареченої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після укладення шлюбу, а також прізвище нареченого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до та після укладення шлюбу не відповідає вірному написанню спільного прізвища подружжя « ОСОБА_1 » та встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.1969 відділом РАЦС Краснопільського району Могильовської області Республіки Білорусь (актовий запис №20 від 11.07.1969 року). Встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання одноразової грошової допомоги та призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Відмовляючи у відкритті провадження за поданою заявою, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця фактично просить в порядку окремого провадження встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану про її одруження та належності свідоцтва про одруження, який виданий органом державної реєстрації актів цивільного стану, що не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. (ч.2 п.5 ст 293 ЦПК України).

Частинами першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як зазначено п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту поданої заяви, її прохальної частини вбачається, що заявниця фактично просить в порядку окремого провадження встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану про її одруження та належності свідоцтва про одруження, який виданий органом державної реєстрації актів цивільного стану,

Суд першої інстанції правильно зазначив, що питання внесення змін до актового запису цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції від 12.01.2011 №96/5, та відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану, і в разі відмови такого органу у внесені змін до актового запису цивільного стану, такі дії можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі, що суд не врахував роз`яснень, які зазначені в п.2 постанови Пленуму ВСУ за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.7 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», яким передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли підтвердження такого факту необхідне заявникові для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, права на спадщину, оскільки заявник, як вбачається із її заяви, не зверталася в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин і з цього приводу суд першої інстанції не давав жодних висновків, а заявила вимоги, які зводяться щодо встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану про її одруження.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2020 року .

Головуючий :

Судді :