Справа № 361/8713/19
Провадження № 2/361/1450/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

15 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинській С.А., розглянувши в судовому засіданні в місті Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_3 . З липня 2017 року вони припинили спільне проживання, не проживають разом, дочка проживає з нею, батько- окремо, в 2018 році судовим наказом з нього стягнуто аліменти на утримання дочки, також рішенням суду визначено місце проживання дитини з матір?ю. На даний час існує значна заборгованість відповідача зі сплати аліментів. Відповідач фактично не спілкується з дочкою від народження, не приймає участі у її виховані та розвитку, не надає матеріальної допомоги на її утримання, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків

Третя особа в письмових поясненнях позов підтримала.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання жодного разу не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи без його участі не подав.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.ст.223,280 ЦПК України.

З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.11.2011р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 945.

З свідоцтв про народження встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судовим наказом від 02.10.2018р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням суду від 05.04.2019р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі ј частки його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.

Заочним рішенням суду від 11.06.2019р. шлюб між сторонами розірвано.

Заочним рішенням суду від 23.08.2019р. визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір?ю ОСОБА_1 .

З довідки розрахунку Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТЮ Київської області від 09.08.2019р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, що стягуються з нього на утримання дружини за період з 31.10.2018р. по 04.08.2019р.становить 25468,39грн.

З довідки розрахунку Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТЮ Київської області від 21.08.2019р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 станом на 01.08.2019р. складає 26295,00грн.

Згідно довідки від 10.12.2019р. ОСОБА_3 відвідує дитячі заняття з розвитку в дитячому клубі " SmileFeet ". Дитину на заняття приводить та забирає мама, остання цікавиться умовами перебування дитини в закладі, приймає активну участь у виховному процесі, завжди відвідує дитячі свята.

Згідно довідок від 21.10.2019р. ОСОБА_1 працює в "СМС Кенедіан Медікал Кер Інк" перекладачем , отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 4105,00 грн.

Згідно із висновком Органу опіки та піклування ВК Броварської міської ради Київської області від 28.01.2020р. є доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько не виконує своїх батьківських обов?язків відносно малолітньої дочки.

Таким чином встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, відповідач, який є батьком дитини, проживає окремо, самоусунувся від своєї участі як батька у вихованні, розвитку, утриманні дитини і в її догляді; обов`язки по виплаті аліментів не виконує. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідач суду не подав. Про байдуже ставлення до дитини і до своїх батьківських обов`язків свідчить і позиція відповідача у даній справі, який жодного разу не з`явився до суду, судом надавався відповідачу строк на подання відзиву, однак ні відзиву ні будь-яких доказів, які б підтверджували участь відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дітей та спростовували доводи позивача , відповідачем не надано.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Дані обов`язки відповідач не виконував протягом значного часу і без поважних причин.

У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.164 СКУ батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування - є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , і що це буде відповідати інтересам дитини.

За умовами ст. 165СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М .С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, та вбачає, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача і що це буде відповідати саме інтересам дитини.

При встановлених у судовому засіданні обставинах суд робить висновок, що відповідач протягом тривалого часу, постійно і без поважних причин, свідомо ухилявся від виконання обов`язків по вихованню малолітньої дочки та її утриманню. Тому доведено наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, судовим наказом від 02.10.2018р. з відповідача вже стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір та понесені нею витрати на правничу допомогу.

На підтвердження розміру судових витрат на суму 2000,00грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги адвокатом, попередній розрахунок судових витрат від 10.12.2019р., акт виконаних робіт від 09.12.2019р. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.12.2019р.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задовольняється, стягненню з відповідача підлягають понесені позивачкою при розгляді даної справи судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768,40грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000грн., загалом на суму 2768,40грн.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191, 192, 243 СК України, ст. 60 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 2768,40грн. (дві тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява буде подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного рішення. у разі, якщо повне рішення не вручено у день проголошення або складення повного рішення, позивач має право на поновлення строку, якщо апеляційну скаргу буде ним подано протягом 30 днів з дня отримання повного рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду або згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК- через суд першої інстанції, який ухвалив рішення..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно Закону № 540-IX від 30.03.2020 та п.3 Прикінцевих положень ЦПК - під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені ст. ст. 284 та 354 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення суду виготовлено 17.06.2020 р.

Суддя Т.В. Селезньова