ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4773/20 Справа № 208/5881/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач на протязі всього періоду хвороби з 20 квітня 2018 року безпідставно утримував з її пенсії штрафи, пеню та інші відчислення, усього утримано 8739,5 грн.

З огляду на викладене просила суд стягнути з відповідача утримані та одержані з ОСОБА_1 кошти за період хвороби з 20 квітня 2018 року, що дорівнює з урахуванням інфляції за 2018 рік 109,8 відсотків, тобто 18 287,91 грн.; для погашення заборгованості зобов`язати відповідача надати інформацію по кредиту, а саме письмовий розрахунок заборгованості із зазначенням суми заборгованості, за яку послугу, відсотків, розрахунку пені, штрафів та строків за які ці пеня і штраф нараховані, а також сум, які надійшли та утримані; при розрахунку застосувати позовну давність згідно до ст. 267 ЦК України, не нараховувати штрафні санкції по кредиту спочатку хвороби з 20 квітня 2018 року; надати копію договору № SAMDNS698 від 08 жовтня 2007 року, а у разі підписання додатків до договору, копії додатків, копії інших договорів, копії договір страхування, судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-3).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів - відмовлено (а.с.46-48).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права (а.с.(а.с.51-52).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № SAMDNS698 від 08 жовтня 2007 року, що вбачається з виписки по картці та додатковим рахункам договору, де кредитний ліміт становить 13 400 грн. (а.с.15-23).

Позивач ОСОБА_1 з 20 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року та з 25 вересня 2018 року по 04 жовтня 2018 року знаходилась на лікування, діагноз «Ішемічний інсульт у лівій-скронево-тімьяній долі ГХ-ІІІ, правобічний виражений геміпарез до елегії у руці», «Повторне гостре порушення мозкового кровообігу у лівій гемісфері мозку на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ЦА».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем не наведено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів зі сторони відповідача та яких саме.

Окрім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, на виконання вимог ст.81 ЦПК України, позивачем не доведено, що Банком було відмовлено позивачу здійснити відповідний перерахунок з урахуванням знаходження її на лікуванні, а також було відмовлено у наданні їй інформації по кредиту, а саме письмовий розрахунок заборгованості із зазначенням суми заборгованості, копію договору № SAMDNS698 від 08 жовтня 2007 року, додатків до договору, копії додатків, копії інших договорів, копії договору страхування.

Щодо вимог позивача, що при розрахунку застосувати позовну давність згідно до ст.267 ЦК України, не нараховувати штрафні санкції по кредиту спочатку хвороби з 20 квітня 2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями врегульовано частиною 5 статті 261 ЦК України, згідно з якою за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Тобто, позовна давність застосовується до вимог відповідача при пред`явлені останнім вимог до позивача про стягнення боргу. На даний час вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не пред`явлені.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: