_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 8/947/7/20
УХВАЛА

про розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

09.06.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

за участю заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , а також представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2020 року в інтересах ОСОБА_1 до суду звернувся адвокат Племениченко Г.В. з заявою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року по справі №520/13728/14-ц за нововиявленими обставинами і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про встановлення земельного сервітуту та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В заяві про перегляд судового рішення представник ОСОБА_1 посилається на те, що в обґрунтування рішення від 31.10.2017 року суд послався на висновок експерта №063/2017 від 27.06.2017 року. Одним із документів, який був проаналізований судовим експертом та поставлений в основу висновку такої експертизи є Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 22.07.2015 року. В той же час, 19.12.2019 року ОСОБА_1 отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 щодо своєї земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В додатку до вказаного витягу зазначена конфігурація земельної ділянки ОСОБА_6 , яка суттєво відрізняється від конфігурації земельної ділянки на підставі витягу № НВ-015 від 22.07.2015 року. При цьому в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , зазначено, що ОСОБА_1 надано копії архівних матеріалів, які підтверджують незмінність меж земельної ділянки з моменту її приватизації чоловіком ОСОБА_7 , тобто фактичні межі вказаної земельної ділянки, що була приватизована в 1997 році, до теперішнього часу не змінювалися. Вказані обставини були встановлені при виготовленні технічної документації з землеустрою на замовлення ОСОБА_1 в 2019 році. В той же час при виготовленні технічної документації від 2010 року була допущена помилка в межах вказаної земельної ділянки і відповідні межі в витягу № НВ-015 від 22.07.2015 року, на який посилався суд під час винесення судового рішення та судовий експерт під час проведення експертизи, є невірними. Вірні межі земельної ділянки внесені до земельного реєстру тільки 19.12.2019 року і проілюстровані в витязі №НВ-019 від 19.12.2019 року. Представник ОСОБА_1 зазначає, що вищевказані обставини є істотними для справи, вони не були відомі та встановлені судом, і також не були відомі заявнику ОСОБА_1 . В той же час такі обставини вже існували під час винесення рішення від 31.10.2017 року, оскільки помилка була наявна, однак не виправлена та межі земельної ділянки з 1997 року по теперішній час не змінювалися. При цьому представник зазначає, що вказані обставини не були відомі заявнику та підтвердити їх належними та допустимими доказами стало можливо тільки після виправлення таких помилок 19.12.2019 року на підставі реєстрації технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 . Також нововиявленою обставиною представник ОСОБА_2 зазначає той факт, що рішенням Одеської міської ради від 10.06.2015 року №6756-VI ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . 10.01.2019 року був здійснений геодезичний звіт, який підтвердив, що межі земельної ділянки не змінювалися з 1956 року, що відповідає плану розділу домоволодіння. Представник ОСОБА_2 вказує, що частина земельної ділянки, яка вказана у графічному малюнку №4 експертного висновку синім кольором площею 0,19 кв.м. та жовтим кольором площею 16,84 кв.м. ніколи не знаходилися у фактичному користуванні відповідачів по справі, а є складовою частиною земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою від 20.01.2020 року заяву прийнято до провадження судді Васильків О.В.

17.02.2020 року представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до суду заперечення, в яких просить в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити та посилається на те, що переоцінка доказів не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки штучно створені докази не є належною підставою для цього. При цьому представник ОСОБА_5 зазначає, що в основу експертного висновку також покладено технічну документацію щодо видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 2007 року, яка була видана на ім`я ОСОБА_7 , геодезичні дослідження та огляд на місцевості з проведенням відповідних обмірів. Відповідно до Державного акту та раніше складеної технічної документації межа земельних ділянок між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є рівною лінією та площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 697 кв.м. При цьому при інструментальному огляді обстеження та обмірі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 експертом було встановлено, що ця лінія є ламаною, а площа земельної ділянки становить 712 кв.м. В зв`язку з викладеним представник ОСОБА_5 ставить під сумнів необізнаність заявника ОСОБА_1 щодо вказаних обставин, враховуючи її посилання на те, що межі земельної ділянки ніколи не змінювалися, а у Державному акті 2007 року лінія поділу земельних ділянок є рівною і зазначено площу земельної ділянки, меншу ніж у висновку експерта. Окрім того, представник ОСОБА_5 зазначає, що стосовно встановлення земельного сервітуту рішення взагалі не може бути переглянуто, оскільки не стосується меж земельної ділянки, а стосується права користування чужою земельною ділянкою для обслуговування будинку.

В судовому засіданні заявник та представник заявника ОСОБА_2 заявлені вимоги про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримали та просять задовольнити.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав надані заперечення та просить в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , - задоволені, а саме судом ухвалено:

Встановити безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді користування чужою земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1 , та розташована по АДРЕСА_1 , розміром 9,6 кв.м., вздовж стіни житлового будинку літ. «Б» та стіни прибудови літ. «б», яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що є суміжними із з земельною ділянкою ОСОБА_1 , межі якого описуються наступним чином відповідно до точок, які відображені у графічному відображені малюнку № НОМЕР_1 висновку судової будівельної експертизи № 067/2017 від 27.06.2017 року.

Зобов`язати ОСОБА_1 знести за особистий рахунок тимчасову дерев`яну самочинну споруду, яка влаштована без будівництва фундаменту та знаходиться між будинком АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , як таку яка знаходиться у місці встановлення земельного сервітуту, та перешкоджає виконанню будівельних робіт та користування земельним сервітутом.

Зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою площею 386 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2 , шляхом надання згоди на безоплатну передачу у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки площею 386 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_1 відновити межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться у фактичному користуванні та належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , шляхом перенесення огорож (парканів) відповідно до меж земельної ділянки АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , які встановлені кадастровим планом земельної ділянки, що наявний в додатку до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 22.07.2015 року та позначено у графічному відображені малюнку № 4 синім кольором площею 0,19 кв.м. та жовтим кольором площею 16,84 кв.м.

Висновок додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 067/2017 від 27.06.2017 року є невід`ємною частиною рішення суду.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 10.05.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року залишено без змін.

В касаційному порядку рішення Київського районного суду м. Одеси не оскаржувалося та є чинним на теперішній час.

Частиною 1 ст. 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, про які зазначає представник ОСОБА_1 в заяві,не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки при ухваленні рішення від 31.10.2017 року суд посилався на Висновок додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 067/2017 від 27.06.2017 року, в основу якого було також покладено технічну документацію щодо видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 2007 року, яка була видана на ім`я померлого ОСОБА_7 , а також геодезичні дослідження та огляд на місцевості з проведенням відповідних обмірів. При цьому висновки експерта стороною ОСОБА_1 в ході розгляду справи не були спростовані належними та допустимими доказами. Зазначаючи про свою незгоду з висновком додаткової експертизи та про невідповідність документів позивачів фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 тим не менш клопотання про призначення повторної експертизи або витребування додаткових доказів при розгляді справи по суті в 2017 році не заявляла та в подальшому в касаційному порядку рішення Київського районного суду м. Одеси та постанову апеляційного суду Одеської області не оскаржувала, фактично погодившись з вказаними судовими рішеннями.

Окрім того суд зазначає, що обставини, які сторона ОСОБА_1 визначає як нововиявлені, містяться у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2019, отриманого 19.12.2019 року, та у Технічній документації з землеустрою, виготовленої за заявою ОСОБА_1 лише в 2019 році. Жодних перепон для відповідних звернень та отримання додаткових доказів чи будь-якої іншої інформації щодо предмету спору під час розгляду справи №520/13728/14-ц по суті у ОСОБА_1 не було. В заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_1 зазначає, що з моменту приватизації в 1997 році та до теперішнього часу фактичні межі земельної ділянки не змінювалися. З цього приводу суд погоджується з доводами сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо того, що ОСОБА_1 не могла не знати про відповідність або невідповідність фактичних меж наявній документації. Тобто, обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй заяві, не є нововиявленими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Залишити в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2017 року по справі №520/13728/14-ц за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про встановлення земельного сервітуту та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали суду складено 15.06.2020 року.

Суддя Васильків О. В.