Справа № 645/8185/19
Провадження № 2/645/644/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді Шарка О.П.
при секретарі судових засідань - Христенко А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути відшкодування завданої матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 8 002, 00 (вісім тисяч дві) грн, а також моральної шкоди у розмірі 5 000,00 (п`ять тисячі) грн.
В обгрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає на два поверхи вище у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку. 09 квітня 2019 року його квартиру було затоплено. Згідно з актом комісії ОЖК «Екран» від 10 квітня 2019 року причиною затоплення встановлена поломка радіатора опалювальної системи на кухні в квартирі ОСОБА_2 . Внаслідок залиття у квартирі позивача виявлені сліди залиття, а саме: в коридорі - двох стінових гіпсокартонних перегородок площею 3 м2 і 3,5 м2 та стелі; у кімнаті - двох стін площею 20,5 м2; від попадання води розшарувався корпус шафи-купе, виготовленого з ламінованого ДСП; між кімнатою та коридором квартири пошкоджений фальш короб та наличники дверного отвору. Для злиття води та просушування стелі в коридорі, кухні і кімнаті виникла необхідність розпакетити кути натяжних стель, демонтувати 5 люстр і 3 розетки у коридорі, а також 2 розетки і 2 вимикачі у гіпсокартонних перегородках. Причиною поломки радіатора опалювальної системи у квартирі ОСОБА_2 згідно з актом ОЖК «Екран» визнано самовільне перепланування стояка опалювальної системи, на якому були самовільно встановлені запірні вентилі. Внаслідок залиття квартири був необхідний терміновий поточний ремонт, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Вартість відновлювального ремонту, пов`язаного з залиттям його квартири складає приблизно 8002 грн., які просить стягнути з відповідача. Крім того, неправомірними діями ОСОБА_2 мені завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. На підтвердження нанесення йому моральної позивачем надана довідка дільничного терапевта КНП «Міська поліклініка №5» від 12.04.2019 року про погіршення його здоров`я після залиття його квартири. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, вважаючи їх необґрунтованими і безпідставними, зазначила, що не заперечує сам факт залиття квартири позивача, однак, радіатор опалювальної системи зламався не з їх вини, а з вини теплових мереж.,
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.
Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.
Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8417 від 04.04.2017 )
Відповідач ОСОБА_2 мешкає на два поверхи вище в квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку.
9 квітня 2019 року з зазначеної квартири АДРЕСА_2 відбулося залиття квартири позивача.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства
від 17.05.2005р. № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.
Згідно з актом комісії ОЖК «Екран» від 10 квітня 2019 року причиною затоплення встановлена поломка радіатора опалювальної системи на кухні в квартирі ОСОБА_2 , причиною поломки радіатора опалювальної системи у квартирі ОСОБА_2 згідно з актом ОЖК «Екран» визнано самовільне перепланування стояка опалювальної системи, на якому були самовільно встановлені запірні вентилі.
Внаслідок залиття у квартирі позивача виявлені сліди залиття, а саме: в коридорі - двох стінових гіпсокартонних перегородок площею 3 м2 і 3,5 м2 та стелі; у кімнаті - двох стін площею 20,5 м2; від попадання води розшарувався корпус шафи-купе, виготовленого з ламінованого ДСП; між кімнатою та коридором квартири пошкоджений фальш короб та наличники дверного отвору. Для злиття води та просушування стелі в коридорі, кухні і кімнаті виникла необхідність розпакетити кути натяжних стель, демонтувати 5 люстр і 3 розетки у коридорі, а також 2 розетки і 2 вимикачі у гіпсокартонних перегородках.
Як вбачається з наданих квитанцій і рахунків, вартість відновлювального ремонту квартири позивача внаслідок залиття склала 5002 гривень.
Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення.
Враховуючи, що причиною залиття належної позивачу квартири стала поломка радіатора опалювальної системи в квартирі АДРЕСА_3 , внаслідок самовільного перепланування стояка опалювальної системи, на якому були самовільно встановлені запірні вентилі, а тому відповідач в силу закону має нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд надходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 5002 гривень.
Доказів того, що залиття належної позивачу квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає наступне.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З вини відповідача відбулося залиття квартири позивача, що завдало позивачу моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призвело до моральних страждань, які вимагали додаткових зусиль для організації життя, що спричинило у нього тривалий стресовий стан та душевні переживання, фізичний та моральний дискомфорт.
Врахувавши зазначене, вимоги розумності та справедливості, суд відзначає глибину душевних страждань позивача, з відповідача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. на користь позивача.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України,
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 629, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 263, 264-265, 280-282, 284, 287, 288, 289 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 5002 грн. (п`ять тисяч дві гривні).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок)
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення виготовлено 9 червня 2020 року.

Головуючий-суддя: