27.04.2020 Єдиний унікальний номер 205/7292/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7292/19
Номер провадження 2/205/839/20
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/7292/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту,
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
19 лютого 2020 року від представника відповідача ТОВ «Кей-Колект» - Прохорова І.Р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 письмово просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» - Прохорова І.Р. письмово просив розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що на примусовому виконанні у Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області перебувало виконавче провадження № 25378317 з примусового виконання виконавчого листа № 2-577/10, виданого 29.11.2010 Васильківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості на загальну сум 369 232,76 грн.
Державним виконавцем 29.01.2014 винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 11).
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
За приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.
Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна ОСОБА_1 відсутні, виконавчий лист на виконанні відсутній, арешт майна порушує права позивача, суд прийшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим віднести судові витрати за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Суддя Н.Г. Остапенко