Справа № 226/1190/20

Справа № 226/1190/20
Провадження № 2-н/226/168/2020
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

5 червня 2020 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Рибкін О.А., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2017 року по 01.05.2020 року в сумі 30181,21 грн., інфляційних збитків в сумі 1653,39 грн., 3 % річних в сумі 1063,12 грн. за період з 21.11.2017 року по 20.03.2020 року.

Згідно п.1 ч.3 ст.163 та ч.1 ст.164 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі, встановленому законом.

До заяви Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу не додано документ про сплату судового збору та додано клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, обґрунтоване неможливістю такої сплати через арешт рахунків заявника.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на 1 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн. Тобто розмір судового збору за подання заяви про видачу судового наказу складає 210,20 грн. (2102грн. х 0,1).

Відповідно до ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч.3).

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що Законом України «Про судовий збір» передбачена можливість відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати лише фізичній особі, якою заявник не являється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п.111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п.44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Заявником на підтвердження доводів, викладених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, надані копії постанов державного виконавця у виконавчих провадженнях про арешт коштів боржника. Проте арешт окремих рахунків заявника не свідчить про таке фінансове становище заявника, яке унеможливлює сплату ним судового збору, оскільки не свідчить про припинення господарської діяльності заявника та ненадходження від цієї діяльності на його рахунки грошових коштів.

У зв`язку з вищевикладеним підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні, а тому його клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу має бути відмовлено.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.163, 165, 166, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2017 року по 01.05.2020 року в сумі 30181,21 грн., інфляційних збитків в сумі 1653,39 грн., 3 % річних в сумі 1063,12 грн. за період з 21.11.2017 року по 20.03.2020 року.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А. Рибкін