ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року

м. Харків

справа № 632/1959/19

провадження № 22-ц/818/2915/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 13 лютого 2020 року у складі судді Росоха А.В.,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.02.2007 в розмірі 11784 грн 56 коп.

Позов мотивований тим, що 27.02.2007 між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів станом на 31.08.2019 утворилася заборгованість у розмірі 11 784 грн 56 коп., яка складається з: 1193 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом; 9553 грн 81 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; штрафи: 500 грн фіксована частина, 537 грн 36 коп. - процентна складова.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.02.2007 в розмірі 1193 грн 39 коп. та судовий збір в сумі 194 грн 60 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції посилався на позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та виходив із доведеності виникнення між сторонами кредитних правовідносин. При цьому в підписаній ОСОБА_1 анкеті - заяві від 27.02.2007 не зазначена процентна ставка та пеня, тому у стягненні зазначених сум відмовлено. Оскільки сторони не погодили в кредитному договорі такі істотні умови, як плата за користування кредитом і неустойка. Надані Банком Умови та правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , тому не можуть уважатися частиною укладеного між сторонами договору.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконала, кредитні кошти не повернула. В підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві вказано, що базова відсоткова ставка за кредитом становить 3% на місяць, що становить 36% річних. Тому суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування позикою, оскільки сторони погодили всі істотні умови Договору. Крім того, відповідач не зверталася до Банку із письмовими заяви про розірвання кредитного договору, а продовжувала робити зняття та погашення коштів. Основними вимогами Банку за кредитним договором є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотною при наданні кредитних коштів. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надала.

19 травня 2020 року Кураксіна Ольга Ігорівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», надала письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких наполягала на її задоволенні. У поясненнях представник Банку посилається на те, що з наданої позивачем заяви від 27.02.2007 вбачається, що розмір відсоткової ставки встановлений у розмірі 3% на місяць або 36% на рік. Відповідно до розрахунку заборгованості прострочка по відсотках виникла 03.09.2007. Строк дії виданої ОСОБА_1 картки - до 01/19 року, тому розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача за період з 03.09.2007 по 31.01.2019 - 4970 грн 47 коп. (а.с. 77-82).

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши й обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 лютого 2007 року між сторонами у справі був укладений договір без номеру шляхом підписання ОСОБА_1 заяви, за умовами якої вона виявила бажання отримати в Банку платіжну картку кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами заява складає договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 13).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до виниклих між ОСОБА_1 і Банком правовідносин постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та недоведеність узгодження із ОСОБА_1 розміру процентів за користування коштами й штрафів.

У справі № 342/180/17 відповідач заперечувала ознайомлення її при підписанні анкети-заяви з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, наданими разом із позовною заявою. ОСОБА_1 таких заперечень ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надавала, тому підстав уважати, що надані Банком у справі № 632/1959/19 Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного з ОСОБА_1 договору не було.

До того ж суд першої інстанції не звернув увагу, що підписана ОСОБА_1 заява від 27.02.2007 містить умову про сплату за користування кредитом відсотків у розмірі 3,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с. 13 зворот).

З наданого Банком розрахунку вбачається, що останнє повернення ОСОБА_1 кредитних коштів відбулося 20.09.2007 на суму 420 грн. Після цього повернення кредитних коштів та процентів за їх користування не відбувалося, у зв`язку із чим виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1193 грн 39 коп., процентах та штрафах (а.с. 10-12).

Тому встановивши, що у ОСОБА_1 утворилась перед Банком заборгованість за тілом кредиту та процентами, штрафами, суд помилково відмовив у їх стягненні через неузгодженість умов щодо їх сплати з відповідачем.

Відповідно до п. 9.12 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий строк (а.с. 18).

Відповідно до п. 5.4 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше наступного дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Згідно з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі № N 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 при підписанні заяви 27.02.2007 отримала картку номер НОМЕР_1 . Строк кредитування ОСОБА_1 . Банком за зазначеною карткою був визначений до січня 2019 року, тому згідно з письмовими пояснення представника позивача до апеляційної скарги з відповідачки підлягають стягненню проценти за користування коштами за період з 03.09.2007 по 31.01.2019 у розмірі 4970 грн 47 коп. (а.с. 77 - 79,82).

З позовної заяви вбачається, що Банк просив стягнути з відповідачки штраф відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 537 грн 36 (процентна складова).

Згідно п. 6.6 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Пунктом 8.6 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від позову.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_1 підлягає штраф у розмірі 808 грн 22 коп., з яких 500 грн - фіксована частина, 308 грн 22 коп. - 5% від суми заборгованості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга представника Банку підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині відмови у стягненні процентів і штрафу - скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення. З ОСОБА_1 на користь Банку належить стягнути проценти за користування коштами за період з 03.09.2007 по 31.01.2019 у розмірі 4970 грн 47 коп. і 808 грн 22 коп. штрафу.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи Харківським апеляційним судом позов Банку задоволений на 59,16 %, при подачі позовної заяви Банк сплатив 1921 грн (а.с. 3), тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Банку 1136 грн 46 коп. судового збору замість стягнутих за рішенням суду 194 грн 60 коп. за подачу позовної заяви. Апеляційна скарга представника позивача визнана судом обґрунтованою на 54,56 %, при її подачі Банк сплатив 2881 грн 50 коп. (а.с. 60), тому з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню 1572 грн 15 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та штрафами і в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитним коштами за кредитним договором без номеру від 27.02.2007 за період з 03.09.2007 по 31.01.2019 у розмірі 4970 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 47 (сорок сім) копійок та 808 (вісімсот вісім) гривень 22 (двадцять дві) копійки штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1136 (одна тисяча сто тридцять шість) гривень 46 (сорок шість) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1572 (одну тисячу п`ятсот сімдесят дві) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційного скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку у випадках, встановлених частиною третьою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений 29 травня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.В. Бурлака

А.В. Котелевець