ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року

м. Черкаси

справа № 701/399/19 провадження № 22-ц/821/276/20 категорія 302000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Карпенко О.В.

секретар: Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач: Селянське фермерське господарство «Насіння»;

представник позивача адвокат Іванов Анатолій Іванович;

відповідачі: ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2019 року у справі за позовом селянського фермерського господарства «Насіння» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії, у складі: головуючого судді Калієвського І.Д.

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

05 квітня 2019 року СФГ «Насіння» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,81755 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Маньківської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер :03:002:0489.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відновити державну реєстрацію земельної ділянки, площею 3,6351 га, для товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Маньківського селищної ради Черкаської області, кадастровий номер :02:002:0220.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь СФГ «Насіння» судовий збір 1 921 грн.

27 листопада 2019 року представник СФГ «Насіння» - адвокат Іванов А.А. звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів. Зазначив, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Просив стягнути з головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь СФГ «Насіння» судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 14 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2019 року заяву адвоката Іванова А.А. задоволено.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь СФГ «Насіння» судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 14 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що адвокат Іванов А.А. надав суду копію договору про надання правової підготовки від 05 березня 2018 року № 48 та копію додаткової угоди № 2 від 20 листопада 2019 року, що укладено після прийняття рішення 19 листопада 2019 року. Крім того, надано акт про надання послуг згідно договору правничої допомоги № 48 від 20 листопада 2019 року, згідно якого зазначено вид послуг та їх вартість, а саме підготування до участі у справі № 701/162/18-ц від 18 лютого 2019 року на суму 5 000 грн., участь у судових засіданнях на суму 10 000 грн., надання правової допомоги, в тому числі консультації по справі на суму 10 000 грн., загальна вартість наданих послуг складає 25 000 грн. Однак, ОСОБА_1 звертає увагу на ту обставину, що зазначені вище послуги не стосуються справи № 701/399/19, а стосуються іншої справи № 701/162/18-ц від 18 лютого 2019 року, яка розглядається у Верховному Суді.

Суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення допустився помилки, коли взяв до уваги заяву ОСОБА_2 від 20 листопада 2019 року про сплату витрат та копію видаткового касового ордера без номера від 20 листопада 2019 року на суму 14 000 грн., тому в задоволенні такої заяви необхідно відмовити.

2.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

27 листопада 2019 року представник СФГ «Насіння» - адвокат Іванов А.А. подав до Маньківського районного суду Черкаської області заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат з відповідними доказами понесених витрат (а.с. 205-206, Т. 1).

У вказаній заяві представник позивача просив суд стягнути з Головного управління Держгеоткадастру у Черкаській області на користь СФГ «Насіння» судові витрати понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 14000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду позивачем надано: - договір про надання професійної правової допомоги від 05 березня 2018 року укладений між Адвокатським бюро «Анатолія Іванова», в особі керівника бюро - Іванова Анатолія Анатолійовича та СФГ «Насіння» в особі голови Мальованого Михайла Володимировича. Предмет договору правова допомога в обсязі та на умовах передбачених даним договором (а.с. 207-208, Т. 1); - додаткову угоду № 2 до Договору про надання правової допомоги № 48, яка укладена 20.11.2019 року між Адвокатським бюро «Анатолія Іванова», в особі керівника бюро - Іванова Анатолія Анатолійовича та СФГ «Насіння» в особі голови Мальованого М.В., згідно якої вбачається, що сторони домовилися про продовження дії договору від 09.03.2018 року № 48 до 09.03.2021 року та про суму гонорару по цивільній справі за позовом СФГ «Насіння», представника позивача - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії в розмірі 14000 грн. (а.с. 209, Т. 1); - видатковий касовий ордер від 20.11.2019 р., згідно якого вбачається, що СФГ «Насіння» видало Іванову ОСОБА_4 за представництво інтересів по справі 701/399/19 (договір № 48 від 09.03.2018 року) 14000 грн. (а.с. 212, Т. 1); - ордер адвоката Іванова А.А. серії ЧК №101422 від 05.04.2019 року (а.с. 11, Т. 1).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про стягнення витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи містяться Акти про надання послуг згідно іншого договору на надання праовової допомоги, а саме договір правової допомоги № 48 від 09.03.2018 року. Так як між сторонами був заключний договір про надання правової допомоги № 48 від 05.03. 2018 року.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої допомоги від 05 березня 2018 року № 48, копія додаткової угоди № 2 від 20 листопада 2019 року, що укладено після прийняття рішення 19 листопада 2019 року.

Також надано і розрахунок розміру винагороди бюро за надання правничої допомоги та відшкодування витрат, пов`язані з її надання за іншим договором, а саме договором № 48 від 09.03.2018 року.

У додатковому рішенні від 05 грудня 2019 року районний суд визнав доведеними надані докази за виконану роботу адвокатом Івановим А.А.

Однак, суд не звернув уваги на ту обставину, що Акт про надання послуг згідно договору правової допомоги № 48 від 09.03.2018 року (а.с. 210 Т.1) стосується розгляду іншої справи № 701/162/18-ц, яка розглядається у Верховному Суді провадження № 61-12251ск19.

Наданий стороною видатковий касовий ордер від 20 листопада 2019 року (а.с. 212 Т.1) не підтверджений наданими суду Актом виконаних робіт та детальним розрахунком розміру винагороди по цивільній справі № 701/399/19, що в свою чергу не дає правових підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому є всі підстави для його скасування на ухвалення висновку про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі є суттєвими, підтверджені матеріалами справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2019 року у справі за позовом селянського фермерського господарства «Насіння» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Відмовити селянському фермерському господарству «Насіння» в задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).

Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді В.О. Єльцов

О.В. Карпенко