Справа № 191/1414/18
Провадження № 2/191/917/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Синельникове

Синельниківській міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Лободи Т.О.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.08.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 74000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті vvww.ргіvаtbank.uа., складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 Договору.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS- ресурс, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privalbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті vvww .privatbank.uа, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в «ПриватБанку», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта клієнта, та фінансовий телефон клієнта, який проходить верифікицію з підтвердженням відповідно до п. 1.1.1.16 Договору.

За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Договору-комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).

Таким чином позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль.

Також ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування, серед яких є: Internet -banking Приват24; MobileBanking ; Контактний Центр Банку; Цілодобову службу " Консьєрж-сервіс " та до пристроїв самообслуговування, через які клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку згідно п.п. 1.1.1.82, 1.1.1.96 Договору.

Для погашення кредиту Банк надав відповідачу інструменти передбачені Договором, а саме п. 2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів в інших рахунків клієнта на підставі Договору.

Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки:

-у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору;

-у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (н. 1.1.2.3 Договору).

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua. SMS- повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 Договору.

Відповідно до 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9 Договору, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання).

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11. Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість у розмірі 116 157,37 грн., яка складається з :

- 7373,90 грн. - заборгованості за кредитом ;

- 108 783,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично дотується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по договору, в тому числі по овердрафу, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав ті інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 116 157,37 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн..

До початку судового засідання представник позивача надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, але надали суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги не визнають, просять відмовити та застосувати строки позовної давності, також просили розглянути справу без їх участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі не явки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між Публічним Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (який в подальшому змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 23.08.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 74000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених вказаним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ «КБ «ПриватБанк» вказував про те, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість у розмірі 116157,37 грн., яка складається з: 7373,90 грн. - заборгованості за кредитом, 108783,47 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 6-7).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови договору № б/н від 23.08.2012 року, укладеного між ним та АТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв`язку з чим зобов`язання за договором не виконані в повному обсязі.

Але, відповідач позовних вимог не визнав та заявив про застосування строків позовної давності.

Відповідно до наданої представником позивача виписки з рахунку відповідача, платежі за кредитним договором зроблені відповідачем 10.06.2013, 28.06.2013, 22.07.2013 та 24.08.2015 року.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2020 та 04.03.2020 року було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та у АТ КБ «ПриватБанк» витребувано інформацію щодо способу внесення 24.08.2015 року грошових коштів в сумі 438 грн. 48 коп., та інші докази які підтверджують оплату готівкових коштів та з зазначенням яким способом здійснювалась оплата грошових коштів відповідачем ОСОБА_1

11.03.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду було надано витребувану судом інформацію, а саме виписку по кредитному рахунку клієнта ОСОБА_1 з якої вбачається, що 24.08.2015 року було здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти 26 **10 у розмірі 438, 48 грн.

П 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до діючих норм цивільного законодавства строк позовної давності застосовується відносно певного зобов`язання, в даному випадку відносно виниклої кредитної заборгованості, а не відносно строку дії картки. Оскільки строк позовної давності це строк в межах, якого банк може звернутися для захисту свого порушеного права у зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань по повернення кредитних коштів.

Суд бере до уваги, що в своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правилам надання банківських послуг в АТ КБ Приватбанк від 23.08.2012 року на отримання кредитної картки із встановленим лімітом кредитних коштів, відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку які були надані йому в письмовому вигляді. Також, зазначено, що своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що надані до позовної заяви банком дані умови підписані лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк» Дубилет А.В. , тоді як підпис позичальника на вказаних умовах відсутній, як і зазначення дати їх підписання (а.с. 11-32).

Отже, посилання позивача в позові на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, про що зазначено в особистій заяві позичальника, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

За вимогами ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Матеріали справи не містять договору про збільшення строку позовної давності за спірним кредитним договором, в той час як п.п.п 1.1.7.31 згідно якого позовна давність встановлюються в 50 років та стосується вимог банка про повернення кредиту, сплати відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, міститься в умовах, які не підписані відповідачем (позичальником).

Враховуючи дані обставини суд приходить до висновку, що в даних правовідносинах необхідно керуватись нормами закону, які визначають загальний строк позовної давності.

Так відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно (невизначених) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його участю чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь - які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 08.11.2017 року у справі № 6-2891цс16 від 09.11.2016 року у справі за № 6-1457 цс 16.

З наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що останній раз відповідач погасив заборгованість 22.07.2013 року. Останній платіж зазначений в розрахунку 24.08.2015 року. Позивачем була надана виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 24.08.2012 року по 31.08.2019 року, з якого вбачається, що 24.08.2015 року позивачем було автоматично зараховано переказ на карту в сумі 438,48 грн., яка саме відображена в розрахунку заборгованості як сума погашення за наданим кредитом. Однак, суд ставить під сумнів погашення зазначеної заборгованості, оскільки, як зазначив відповідач, він не здійснював погашення заборгованості на таку суму, а автоматичне списання суми з картки не є волевиявленням самої особи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 19.04.2018 року, тобто після спливу позовної давності, тобто із порушенням положень ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що автоматичне списання банком коштів з рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитом не може свідчить про визнання ним свого боргу та слугувати підставою для переривання позовної давності так як доказ того, що таке списання відбулося за згодою останнього позивачем суду не надано.

Згідно із ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 22.03.2017 р. № 6-2320цс16.

Аналізуючи викладене, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про доцільність застосування строку позовної давності до даних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по справі слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, та ст. ст. ст. ст.256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 611, 612,623,1054ЦК України, та керуючись ст. ст. 12, 81,141,142, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354 (строк на апеляційне оскарження), 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 10.06.2020 року

Суддя: Г. В. Бондаренко