Справа: 164/160/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 В.А ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Колківської селищної ради Маневицького району Волинської області, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 ; земельна частка (пай) по КСП «Волинь», площею 2,387 га, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5900 га та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1800 га. Від імені спадкодавця були посвідчені заповіти, якими все своє майно він заповів своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Брат позивача ОСОБА_5 спадщину не прийняв, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_3 та її сестра ОСОБА_6 , яка своєю письмовою заявою від спадщини відмовилася. Позивач прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Коли ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, а тому просила суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_7 , кожен зокрема, не з`явилися, однак подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідачі Колківська селищна рада Маневицького району Волинської області, Маневицька районна державна адміністрація Волинської області, кожен зокрема, своїх представників для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представників, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Від імені спадкодавця були посвідчені заповіти, якими все своє майно він заповів своїм дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Брат позивача ОСОБА_5 спадщину не прийняв, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с. 5-9).

Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2011-2015 роки та довідки виконавчого комітету Колківської селищної ради № 4 Старосільського старостинського округу № 1405 від 11 червня 2019 року вбачається, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 будинок з надвірними будівлями і спорудам по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець до дня смерті постійно була зареєстрована за вказаною адресою. 5 лютого 2001 року та 27 березня 2003 року ОСОБА_4 посвідчив заповіти на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідно. Спадщину прийняла ОСОБА_3 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Іншим спадкоємцем є ОСОБА_6 (а.с. 12-13).

Із заяви ОСОБА_6 , посвідченої нотаріально, вбачається, що вона від спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_4 , відмовилася. Не заперечує щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 10 грудня 1996 року ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волинь», площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 14).

Згідно витягу з рішення Старосільської сільської ради народних депутатів № 16/8 від 25 січня 1994 року ОСОБА_4 надано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,59 га, та для обслуговування жилого будинку, площею 0,18 га (а.с. 16).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 58/02-31 від 30 січня 2020 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, площею 0,18 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,59 га, що розташовані на території Старосільської сільської ради Маневицького району, а також у зв`язку з відсутністю оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) в КСП «Волинь» Старосільської сільської ради Маневицького району (а.с. 29).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 245/01-16 від 16 березня 2020 року після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась. Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 45 за 2020 рік. 30 січня 2020 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_7 30 січня 2020 рок уз заявою про пропущений шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, звернулась ОСОБА_6 (а.с. 51-55).

Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 23 грудня 2019 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 25).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом та законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за нею права власності на вказане спадкове майно та задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 200, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну частку (пай) по КСП «Волинь», площею 2,387 га, яка знаходиться на території Старосільської сільської ради Маневицького району Волинської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 10 грудня 1996 року, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельні ділянки: площею 0,1800 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також площею 0,5900 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в селі Старосілля Маневицького району Волинської області, які були виділені ОСОБА_4 на підставі рішення Старосільської сільської ради Маневицького району № 16/8 від 25 січня 1994 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текс рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська