Провадження № 2/522/269/20
28 травня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Науменка А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.
В позовній заяві посилається на те, що йому, його батьку ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 . На даний час батьки проживають за іншою адресою, а в зазначеній квартирі у якості членів сім`ї власників разом з ним проживає дружина ОСОБА_5 та малолітня дочка ОСОБА_6 2012р.н.
Поруч з квартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .
Без відома та згоди власників інших приватизованих квартир будинку, до складу квартири АДРЕСА_3 відповідач приєднала частину загального коридору третього поверху будинку АДРЕСА_5 шляхом відгородження цегляною перегородкою, обладнаною вхідними дверями, впритул до вхідних дверей квартири АДРЕСА_6 .
В результаті такої реконструкції, у відчиненому навстіж стані вхідні двері квартири 47 зовні блокують вхідні двері квартири АДРЕСА_6 та позбавляють можливості вийти з неї, чим позивачу та членам його сім`ї створено перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_6 , а також реальну загрозу життю та здоров`ю у разі виникнення в будинку пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.
Відтак, по захист своїх законних прав та інтересів позивач звернувся до суду та просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 шляхом надання дозволу на знесення обладнаної вхідними дверями цегляної перегородки, якою частина приміщення коридору загального користування третього поверху будинку по АДРЕСА_5 , приєднана до складу квартири АДРЕСА_3 цього будинку, власними силами та за власний рахунок, а також зобов`язати відповідача не перешкоджати у знесенні обладнаної вхідними дверями цегляної перегородки, якою частина приміщення коридору загального користування третього поверху будинку АДРЕСА_5 , приєднана до складу квартири АДРЕСА_3 цього будинку.
Представник позивача адвокат Смирнов В.В. надав суду заяву, згідно якої позов підтримує, просить його задовольнити у повному обсязі, у зв`язку із дією в Україні карантину щодо запобіганню розповсюдженню респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі за відсутністю відповідача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала.
Враховуючи положення статей 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1998р., квартира АДРЕСА_1 загальною площею 56, 6 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 208183348 від 05.05.2020р., квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв. м. належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2006р., посвідченому Другою Одеською державною нотаріальною конторою.
У листі управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.10.2019р. № 01-8/649 -вх. вказано: «Під час виходу на місце було встановлено, що власником квартири АДРЕСА_7 , у приміщенні загального користування були виконані будівельно-монтажні роботи зі встановлення перегородки та вхідного вузла, що призвело до виникнення нового приміщення з об`єднанням його до зазначеної квартири, за рахунок якого було збільшено загальну площу об`єкту (квартири АДРЕСА_3 ). Також під час перевірки встановлено, що власником квартири експлуатується закінчений будівництвом об`єкт (квартира АДРЕСА_3 ), не прийнятий в експлуатацію, чим порушені вимоги ч.8 ст. 39 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами проведеної перевірки складено відповідний протокол, акт, видано припис про усунення порушень. Наразі вживаються заходи щодо притягнення власника квартири АДРЕСА_7 до адміністративної відповідальності».
Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).
У відповідності до вимог ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія
Відповідно до ч. 1-2 ст. 5 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.
Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1ст.321 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,391 ЦК України.
Таким чином суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому суд окремо звертає увагу не те, що задоволення даного позову не позбавляє відповідача права власності на блок вхідних дверей та інші будівельні матеріали, використані нею в процесі будівництва перегородки, якою частина приміщення коридору загального користування третього поверху будинку по АДРЕСА_5 , приєднана до складу квартири АДРЕСА_3 цього будинку, які у разі знесення цієї перегородки підлягають повторному використанню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.12,13,76-81,141,259,263,264,265,268,272,273, 280-289 ЦПК України, ст. 16, 317, 382, 386, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 1, 5, 6 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», суд , -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 шляхом надання ОСОБА_1 дозволу на знесення обладнаної вхідними дверями цегляної перегородки, якою частина приміщення коридору загального користування третього поверху будинку по АДРЕСА_5 , приєднана до складу квартири АДРЕСА_3 цього будинку, власними силами та за власний рахунок.
Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у знесенні обладнаної вхідними дверями цегляної перегородки, якою частина приміщення коридору загального користування третього поверху будинку АДРЕСА_5 , приєднана до складу квартири АДРЕСА_3 цього будинку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок та понесені витрати зі сплати вартості судової експертизи у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 09 червня 2020 року.
Суддя А.В. Науменко