Справа № 202/3184/20
Провадження № 2/202/1446/2020
УХВАЛА

Іменем України

01 червня 2020 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуський О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої І.В. про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29.05.2020 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої І.В. про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що нею у 2007 при укладанні кредитного договору, додатково, без жодної правової підстави перераховано відповідачу суму у 10317,15грн. Вказану суму, а також відсотки за користування грошовими коштами та 3 відсотки річних позивач просить стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2020 головуючим по справі обрано суддю Мачуського О.М.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя приходить до висновку, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, з огляду на наступне.

За приписами статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем реєстрації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (Код ) є: 04053, м. Київ, вулиця Артема, будинок 15, що територіального належить до юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду міста Києва.

Так, у позовній заяві позивач наводить положення частини 5 пункту 1 статті 28 ЦПК України, за якою позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 1-1 Закону цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року роз`яснив, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є стягнення коштів, в сумі 10317,15 грн., перерахованих позивачем на рахунок відповідача без достатньої правової підстави. Перерахована сума, згідно позиції позивача, не передбачена наявним між сторонами кредитним договором, а тому підлягає поверненню з огляду на положення ст. 1212 ЦК України.

При цьому, позовна заява не містить безпосередніх вимог про захист ОСОБА_1 , як споживача.

Отже, згідно позовної заяви, спірні правовідносини не виникли з кредитного договору, а стосуються стягнення безпідставно набутих коштів, у зв`язку з чим на них не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак відсутні правові підстави для визначення підсудності даної справи за правилами процесуального закону про альтернативну підсудність.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо передання вказаної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. 37, 31, 187 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої І.В. про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

У відповідності до пункту 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, із змінами внесеними Законом № 540-IX від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.М.Мачуський