Єдиний унікальний номер 243/8947/15-ц
Номер провадження 22-ц/804/1640/20
Головуючий у 1-й інстанції Дюміна Н.О.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 243/8947/15-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя в першій інстанції Дюміна Н.О., ухвала постановлена в приміщенні суду в м. Слов`янськ Донецької області), -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про заміну сторони виконавчого провадженні у справі № 243/8947/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтована тим, що 21 вересня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у справі № 243/8947/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року в сумі 584 672,35 грн та понесені судові витрати в розмірі 8 770,09 грн. 18 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 1930/К. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року. У зв`язку із зазначеним ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просило замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі № 243/8947/15-ц.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчих листах у цивільній справі № 243/8947/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , подали апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що додаток № 1 до договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К заявник не надав суду ані в копії, ані в оригіналі. Витяг з реєстру боржників, доданий до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не є додатком № 1, як це передбачено договором купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019р. Так, на думку скаржників, реєстр боржників, доданий до заяви, містить очевидні ознаки підроблення текст у таблиці виконаний іншим шрифтом та явно чіткіше, аніж найменування та реквізити сторін, зазначених під цією таблицею, підписи та печатки розмиті, оскільки виконані способом фотокопіювання та накладення. Крім того, реєстр боржників містить неправдиву інформацію щодо суми боргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та не відповідає змісту рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року. Так, рішенням суду від 21 вересня 2015 року з відповідачів було солідарно стягнуто суму коштів 584 672,35 грн. В заяві про заміну сторони виконавчого провадження та в реєстрі боржників, на які посилався суд при винесенні оскаржуваної ухвали, заявник зазначає про наявність суми боргу в розмірі 1 040 863,18 грн. При цьому, єдиним боржником вже є ОСОБА_1 . Незважаючи на заперечення боржника в цій частині, суд першої інстанції належної оцінки збільшенню суми боргу не надав, чим штучно збільшив розмір зобов`язань боржників.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року по справі № 243/8947/15-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року в сумі 584 672,35 грн та понесені судові витрати у розмір 8 770,09 грн (а.с. 53).

18 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №1930/К, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» передає у власність ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» приймає у власність права вимоги, які виникнути/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та/або на інших підставах наведених у додатку №1 до цього Договору; право оскаржувати недійсність або припинення Прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-якого з Боржників у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника Прав вимоги та/або кредитора за Правами вимоги, які передбачені законодавством та Укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись Боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців Боржників, тощо; право власності па Права вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації Боржника, на підставі цього Договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності. Укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги.

Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору, права вимоги вважаються переданими покупцю з моменту підписання цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 1930/К про купівлю-продажу права вимоги від 18.09.2019 року, особа яка входять до переліку боржників, значиться ОСОБА_1 (заборгованість за кредитним договором №0).

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» суд першої інстанції виходив з того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшли права ПАТ «Дельта Банк» щодо права вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року, тому стягувач ПАТ «Дельта Банк» може бути замінений правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а ухвала постановлена з дотриманням вимог права.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Тлумачення частини 1 статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина 3 статті 656 ЦК); (б) дарування (частина 2 статті 718 ЦК); (в) факторингу (глава 73 ЦК).

Згідно частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Не може бути перешкодою для заміни сторони правонаступником, а є, згідно частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Враховуючи те, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 18.09.2019 року № 1930/К, укладеному між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», право вимоги за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , перейшли від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.07.2008 року.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За частинами 4, 5 статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з заявою про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було подано до суду першої інстанції копії Договору № 1930/К від 18.09.2019 року та витягу з реєстру боржників до нього.

На копіях вищезазначених документів є засвідчувальний напис «з оригіналом згідно Директор ОСОБА_4 ТОВ ФК Довіра та гарантія» дата (21 жовтня 2019 року), підпис та печатка ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Колегія суддів вважає, що надані заявником копії документів, засвідчені належним чином, а тому доводи апеляційної скарги про те, що такі копії містять ознаки підроблення є безпідставними. Крім того, відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що реєстр боржників містить неправдиву інформацію щодо суми боргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та не відповідає змісту рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2015 року. Зокрема, скаржники вказують на той факт, що в реєстрі боржників сума боргу становить 1 040 863,18 грн, в той час як судовим рішенням від 21 вересня 2015 року з відповідачів було солідарно стягнуто суму коштів 584 672,35 грн. При цьому, єдиним боржником в реєстрі зазначено тільки ОСОБА_1

По-перше, в наданому заявником витягу з реєстру боржників зазначено інформацію про позичальника за договором № 0 від 16 липня 2008 року, яким є ОСОБА_1 .

По-друге, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в заяві просило замінити сторону виконавчого провадження у виконавчих листах у справі № 243/8947/15-ц, за наслідками розгляду якої з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно кредитну заборгованість в розмірі 584 672,35 грн. В свою чергу, в витягу з реєстру боржників зазначено загальну заборгованість клієнта станом на 18 вересня 2019 року, яка становить 1 040 863,18 грн.

Таким чином, вказана інформація в реєстрі боржників не суперечить встановленим обставинам справи.

В апеляційній скарзі також є посилання на те, що в заяві ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не зазначено процесуальний статус сторін, що, на думку скаржників, порушує процесуальні вимоги до заяви та може мати наслідком неправильний розгляд поданої заяви.

Проте, колегія суддів виходить з того, що зазначене не впливає на правильність розгляду заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а тому такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене та відповідно до статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич