Справа №591/542/19
Номер провадження 22-з/816/76/20
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,
відповідач - Товариство реалізації інженерних задач «ТРІЗ» ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю),
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства реалізації інженерних задач «ТРІЗ» ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) про прийняття додаткової постанови
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства реалізації інженерних задач «ТРІЗ» ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь «ТРІЗ» ЛТД ТОВ 9438 грн 92 коп в рахунок відшкодування судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 01 червня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коломійця Д.М. залишено без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2020 року залишено без змін.

29 травня 2020 року, до закінчення судових дебатів у справі, від «ТРІЗ» ЛТД ТОВ до Сумського апеляційного суду надійшла заява про компенсацію судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог та попередній розрахунок судових витрат (т. 2, а.с. 232-235).

05 червня 2020 року «ТРІЗ» ЛТД ТОВ звернулося до апеляційного суду з заявою про прийняття додаткової постанови про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу під час апеляційного розгляду справи № 591/542/19 у розмірі 10500 грн (т. 3, а.с. 5).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення щодо заяви представника позивача - адвоката Коломійця Д.М., апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2020 року, до закінчення судових дебатів у справі, «ТРІЗ» ЛТД ТОВ була подана заява про вирішення питання про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника

Згідно з частиною першої ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У пункті 18 розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України вказано, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Починаючи з 30 вересня 2016 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Відповідно до ч. 3 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 1 січня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в апеляційному суді правнича допомога «ТРІЗ» ЛТД ТОВ надавалась адвокатом Лук`яненком О.В. на підставі укладеного договору від 29 травня 2020 року та ордеру від 01 червня 2020 року (т. 2, а.с. 266, т. 3, а.с. 6-7).

Пунктом 4.2 вищевказаного договору передбачено, що сума та порядок розрахунків визначається у додатковій угоді № 1 до цього Договору, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

У пунктах 1, 2 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29 травня 2020 року сторони дійшли згоди, що розмір гонорару за участь та ведення справи у суді апеляційної інстанції складає 5000 грн. За відвідування судових засідань в інтересах клієнта гонорар сплачується окремо та складає 500 грн (т. 3, а.с. 8).

У разі відмови у задоволенні апеляційної скарги по цивільній справі 591/542/19 клієнт зобов`язався сплатити додатково гонорар адвокату в розмірі 5000 грн (п. 3).

Згідно із складеним адвокатом Лук`яненком О.В. та «ТРІЗ» ЛТД ТОВ актом приймання-передачі № 1 наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 29 травня 2020 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу у вигляді ведення справи в суді апеляційної інстанції - 5000 грн, участь в одному судовому засіданні 01 червня 2020 року - 500 грн (т. 3, а.с. 9).

Відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги № 2 від 04 червня 2020 року клієнт прийняв правову допомогу у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, додатковий гонорар - 5000 грн (т. 3, а.с. 10).

Вказані суми перераховані ФОП ОСОБА_2 згідно із платіжними дорученнями № 4702 від 22 травня 2020 року на суму 5500 грн та № 4812 від 05 червня 2020 року на суму 5000 грн, як оплата послуг правової допомоги за договором від 29.05.2020 (т. 3, а.с. 11, 12).

Із заяви вбачається, що відповідач ставить питання про відшкодування йому витрат на правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції, які складаються з плати за надану правову допомогу - 5500 грн, та додаткової винагороди адвокату за досягнення позитивного для відповідача рішення у справі - 5000 грн, а всього 10500 грн.

Враховуючи сукупність чинників: складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг (підготовка до розгляду справи, тривалість судового засідання в апеляційному суді 01 червня 2020 року 1 год. 4 хв. (т. 2, а.с. 268)), колегія суддів вважає, що співмірним та достатнім буде компенсація відповідачу за рахунок позивача 1000 грн витрат, понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується витрат відповідача на оплату адвокату додаткової винагороди за досягнення позитивного для нього рішення у справі, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, до якого застосовуються загальні вимоги договірного права.

За договором про надання послуг виконавець зобов`язаний надати послугу, а замовник - оплатити її. За змістом ст. ст. 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Оплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку з її надання.

Згідно з положеннями п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання юридичних послуг у цивільній справі (представництво інтересів відповідача по цивільній справі, що розглядається в суді апеляційної інстанції), об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги у зв`язку з вирішенням спору в суді.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 вказаного Закону визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Із викладено вбачається, що додаткова винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі, за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

Такий висновок зроблено і в постанові Верховного Суду України від 12 червня 2018 року по справі № 462/9002/14-ц.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що сума 5000 грн, сплачена відповідачем адвокату як додатковий гонорар за відмову в задоволенні апеляційної скарги, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву Товариства реалізації інженерних задач «ТРІЗ» ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) про прийняття додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства реалізації інженерних задач «ТРІЗ» ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю) 1000 грн компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик