Справа № 490/1960/20
н/п 2/490/2937/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
15 червня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування,-
Позивач звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним до відповідачів про стягнення 4 500 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 07.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування - повернуто позивачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки в провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулуп О.С. перебуває цивільна справа №490/333/20 за аналогічним позовом ОСОБА_1 та ухвалою судді від 17.02.2020 року зазначена заява залишена без руху.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.05.2020 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.04.2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. У Постанові Миколаївського апеляційного суду від 25.05.2020 року зазначено, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ухвалою судді Чулуп О.С. від 11.03.2020 року позов ОСОБА_1 повернуто і ця ухвала набрала законної сили, а новий позов нею подано до суду 02.04.2020 року.
Однак, станом на 15.06.2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвала про повернення позовної заяви від 11.03.2020 року у справі №490/333/20 відсутня.
Справу передано судді Черенковій Н.П. 15.06.2020 року.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (Хаушільдт проти Данії).
На неупередженість судді, як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».
З аналізу наведених обставин вбачається те, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді, оскільки участь судді у розгляді справи унеможливлюється і в тому випадку, коли в учасника справи могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (суддів).
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи №490/1960/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування.
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова