Провадження №22-ц/812/936/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- Бондаренко Т.З.,

суддів- Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання- Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №486/1740/19 за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення, яке постановив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області під головуванням судді Далматової Г.А., у приміщенні цього суду 12 березня 2020 року за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Оскільки відповідач виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином станом на 12 вересня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 63336,62 грн, яка складається з: 48059,41 грн. -заборгованість за кредитом, 11784,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 2992,22 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Южноукраїнського міського суду м.Миколаєва від 12 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та отримано останнім кредитні кошти за тим договором.

В апеляційній скарзі Банк вказує, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом Банк звернувшись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 вказував на те, що 14 листопада 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умов та правил надання банківських послуг та Тариф Банку, згідно з якими відповідач отримав кредит в розмірі 30000 грн. у вигляді встановлювального кредитного ліміту на картковий рахунок.

Районним судом під час розгляду справи встановлено, що в матеріалах справи відсутня анкета-заява на яку посилається Банк в своєму позові, що на думку суду вказує на те, що будь-який кредитний договір з відповідачем ОСОБА_1 не укладався, а тому нарахована Банком кредитна заборгованість, як така, що не підтверджена належними доказами, не підлягає стягненню.

З таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він є передчасним.

Так, в позовній заяві в розділу додатки вказано, що до позовної заяви додано копію заяви позичальника. Актом від 08 жовтня 2019 року відповідальними працівниками суду встановлено, що під час розкриття конверта (пакета), надісланого АТ КБ «ПриватБанк» встановлено відсутність додатку заяви позичальника. В матеріалах справи міститься супровідний лист щодо направлення вказаного акту позивачу, однак відсутні будь-які дані як про його відправлення, так і отримання позивачем.

В той же час, відповідно до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберегаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Натомість судом не було роз`яснено позивачу право надати до суду заяву позичальника та не було роз`яснено відповідні наслідки та не було запропоновано строк для усунення вказаного недоліку.

Статтею 367 ЦПК України, встановлено межі розгляду судом апеляційної інстанції розгляду справи, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, до апеляційної скарги позивачем АТ КБ «ПритватБанк» було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14 листопада 2018 року, зображення відповідача з виданою йому кредитною картою, а також інформація щодо умов кредитування, а в судовому засіданні і довідку про строк дії картки та Виписка по рахунку.

Відповідно до наведеної анкети-заяви від 14 листопада 2018 року слідує, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем укладено договір б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 144-145).

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, з якими його ознайомлено, складають договір про надання банківських послуг.

Одночасно сторони домовились про конкретні умови надання кредитного ліміту. Так з інформаційного листа слідує, що сторони домовились щодо реальної річної процентної ставки кредиту, яка становить 37,2 % річних поза межами пільгового періоду та 0,00001% річних у пільговий період, визначили загальну вартість за кредитом за припущення що сума використаного кредитного ліміту становить 50000 грн. та встановили кількість та розмір періодичних платежів - проценти та комісія щомісячно 7% від заборгованості та комісія щомісячно, а також відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, а саме прострочення платежу більш ніж 30 днів, у вигляді штрафу 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Вказану інформацію щодо умов кредитування оформлено у письмовому вигляді та підписано відповідачем.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Враховуючи викладені обставини, підписавши анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідач уклав з позивачем договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтвердив своїм підписом на заяві та Інформації щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, в межах яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.

Таким чином Банк надав відповідачу грошову банківську позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді ліміту.

На виконання наведеного кредитного договору банком відкрито кредитний ліміт та видано кредитну картку (а.с. 142, 143).

Відповідно до Виписок по рахунку, ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами ( а.с. 101-112).

Як слідує із наданого Банком розрахунку заборгованості станом, на 12 вересня 2019 року вона становить у розмірі 63336,62 грн., яка складається з: 48059,41 грн.- заборгованість за кредитом, 11784,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штраф 500 гривень (фіксована частина) та 2992,22 грн. його процентна складова.

Вказаний розрахунок відповідає руху коштів по рахунку ОСОБА_1 та підписаної сторонами інформації щодо умов кредитування.

За вказаних обставин, позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, а з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню вказана кредитна заборгованість.

При цьому не підлягають врахуванню заперечення відповідача щодо не укладання кредитного договору з Банком, та відсутність домовленості щодо кредитного ліміту, сплати процентів та інших складових, оскільки це прямо протирічить наведеним доказам, відповідно до яких, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» порушив вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Також не заслуговують на увагу посилання щодо не направлення позивачем досудової письмової вимоги відповідачу, як на підставу відмову в позовній заяві, оскільки відсутність такої вимоги не позбавляє Банк пред`явлення позову до суду, через припинення виконання зобов`язань щодо здійснення щомісячних платежів.

Посилання на те, що безпідставно сума боргу нарахована позивачем перевищує кредитний ліміт по картці, також не можна врахувати, оскільки відповідно до пояснень наданих до апеляційного суду, таке відбулося через оплату відповідачем товару в межах онлайн послуги Банку «Оплата частинами» (а.с.207-208).

Не можна прийняти до уваги також посилання ОСОБА_1 на невідповідність наданої позивачем Виписки по рахунку постанові Правління НБУ від 04 липня 2018 року, так як містить не всі необхідні реквізити, оскільки вказана обставина не спростовує наявність кредитної заборгованості.

Безпідставними також є посилання відповідача на те, що сторони не домовились щодо розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки, інших нарахувань та відповідальності в разі невиконання зобов`язання, а картковий рахунок було відкрито виключно для отримання заробітної плати. Такі доводи суперечать наданому позивачем Інформаційному листу де викладені, в тому числі і Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. З цих же підстав, посилання відповідача на неналежність розрахунку банка через неузгодженість вказаних умов, слід відхилити.

Частинами 1-3 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення районного суду, як таке, що ухвалене без повного встановлення обставин, які мають значення у справі, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов та апеляційну скаргу Банку задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4802 грн. 50 коп., який складається зі сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 1921 грн. та за подання апеляційної скарги 2881 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 листопада 2018 року у сумі 63336,62 грн., яка складається з: 48059,41 грн. -заборгованість за кредитом, 11784,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно: 500 гривень штраф (фіксована частина), 2992,22 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 4802 грн. 50 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 09 червня 2020 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова