РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.
01.11.2018 представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитою теплової енергії у розмірі 63 701,81 грн. за період з 01.12.2015 по 30.06.2018 за опалення нежитлових приміщень, розташованих по АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.11.2018 позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої енергії передано до Київського районного суду м.Харкова за територіальною підсудністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 справу передано для розгляду судді Нев`ядомському Д.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Нев`ядомського Д.В. від 20.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з опалювання нежитлових приміщень з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи, зазначена справа передана в провадження судді Чередник В.Є.
Вказані заперечення з доданими документами було направлено до Київського районного суду м.Харкова та отримано 07.03.2019.
19.06.2019 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому посилався на наступне.
30.01.2020 представник КП «Харківські теплові мережі» подала уточнену позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 користь КП Харківські теплові мережі заборгованість за надані послуги з опалення нежитлових приміщень цокольного поверху №1; мансарди № 4-10, в житловому будинку літ А-4, загальною площею 160,6 кв.м, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , вартість яких за період з 01.12.2015-01.04.2019 становить 8548,18 грн., інфляційні втрати - 248,48 грн, 3 % річних - 129,0 грн. та судові витрати. При цьому представник позивача посилається на наступне.
Відзиву на уточнену позовну заяву до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі документами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив врахувати поданий раніше відзив, відсутність доказів позовних вимог. Також просив долучити до матеріалів справи останнє листування з відповідачем.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести розгляд справи за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-10, мансарди №4-:-10 в житловому будинку літ.А-4, загальною площею 160,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору дарування від 20.01.2010 (зареєстровано в реєстрі за №240) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.46-47,48).
Як вчабається з наданої копії технічного поспорту, виданого Харківським міським бюро технічної інвентаризації, реєстровий №5885, у розділі «ІНЖЕНЕРНЕ ОБЛАДНАННЯ» зазначено, що опалення нежитловий приміщень центральне. Опалювальна площа складає 160,6 кв.м. (а.с.163-166).
КП «Харківські теплові мережі» у своїй виконавчій діяльності керуються Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року тощо.
Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.
Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Відповідно до п.4 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Статтею 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків, пов`язаних з дією непереборної сили.
На підставі ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
На підставі ч.2 ст. 22 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виробник зобов`язаний виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Судом встановлено та сторонами не заперечується той факт, що договору купівлі продажу теплової енергії між ОСОБА_1 та КП «Харківські теплові мережі» укладено не було.
Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач вказує, що система опалення нежитлового приміщення єдина з системою опалення житлового будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 користується тепловою енергією без договору.
КП «Харківські теплові мережі» здійснило відпустку теплової енергії відповідачу в повному обсязі, на підставі чого відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Борг за безпідставне користування тепловою енергією за період з 01 грудня 2015 по 01 квітня 2018 складає 8548,18 гри.
Позивач в обґрунтування заявлених вимог надав копії актів підключення у зв`язку з початком опалювального сезону від 28.10.2015, 25.10.2016, 31.10.2017. У переліку споживачів, розташованих в житловому будинку АДРЕСА_2 та підключених до єдиної системи опалення житлового будинку є ФО ОСОБА_1 .
Однак, з наданого суду акту обстеження системи теплоспоживаня об`єкту від 01.08.2016 №177/4450 вбачається, що на момент обстеження було встановлено, що мансарда має три кімнати. У 1 кімнаті 6 років тому стався порив радіатора. Радіатор був знятий і поставлені крани. У кімнаті 2 і 3 відсутні опалювальні прилади (а.с.120 на звор).
Відповідач неодноразово звертався до КП «Харківські теплові мережі» з листами про проведення нового обстеження нежитлових приміщень за вказаною адресою та складання нвого акту обстеження, про внесення змін в проект договору, однак цього зроблено не було.
Суд зауважує, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
При цьому, в ході судового розгляду представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання споживачу послуг з постачання обсягів теплової енергії в період з 01 грудня 2015 по 01 квітня 2018, на підставі чого позивачем були зроблені розрахунки заборгованості та у споживача виникнув би обов`язок їх сплатити.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1,3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з опалювання нежитлових приміщень відмовити в повному обсязі..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул..Мефодіївська, 11, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Повне судове рішення складено 12.06.2020.

Суддя Чередник В.Є.