Справа № 463/166/19
Провадження № 2/463/170/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідачів - Ліпенцевої К.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову у розмірі 352750,0 гривень та судових витрат у розмірі 3527,50 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй належать на праві власності квартири НОМЕР_9 НОМЕР_8 НОМЕР_7 у будинку АДРЕСА_1 . Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову від 07 грудня 2016 року, у справі № 463/5622/16-ц, ОСОБА_1 заборонено проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 НОМЕР_8 та НОМЕР_7 у будинку АДРЕСА_1 до ухвалення рішення. У зв`язку із вжиттям вказаних заходів забезпечення позову позивач зазнала збитків та недоотримала прибуток. Заборона на підставі рішення суду проводити ремонтні роботи у квартирі НОМЕР_8 будинку АДРЕСА_1 фактично унеможливила її експлуатацію, а також укладення договорів довготривалої оренди нерухомого майна. Так, 26 грудня 2017 року позивач звернулась з клопотанням про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, а саме на заборону проводити будівельні роботи - реконструкцію, надбудову, прибудову у квартирах № НОМЕР_8, НОМЕР_7 , однак, 27 грудня 2017 року суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про заміну заходу забезпечення позову. Крім цього, 11 червня 2018 року Личаківським районним судом м.Львова у справі № 463/5622/16-ц постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог позивачів про визнання недійсним одностороннього правочину - згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном у будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації в частині збудованої квартири НОМЕР_8 . Так, 27 листопада 2018 року ухвалою Личаківського районного суду м.Львова скасовано заходи забезпечення позову, вжитих судом відповідно до ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року в частині заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме: проводити будівельні та ремонтні роботи в квартирі НОМЕР_8 будинку АДРЕСА_1 .

Зазначає, що 03 жовтня 2016 року між позивачем та ОСОБА_9 Продромос ОСОБА_9 (ОСОБА_9) було укладено договір найму квартири НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору наймодавець передає, а наймач приймає квартиру НОМЕР_8, загальною площею 122,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір укладався строком на 11 місяців та починав діяти з 25.12.2016 року. Відповідно до умов договору сторони погодили, що позивач до 25.12.2016 року зобов`язана облаштувати всі приміщення житлових кімнат та кухні у квартирі системою кондиціювання та вмонтувати душову кабіну у ванній кімнаті. У випадку невиконання наймодавцем умов договору, такий зобов`язаний повернути наймачу всі сплачені кошти у подвійному розмірі. Станом на момент підписання договору найму, позивач отримала від наймача оренду плату загальною сумою 124500,0 гривень. Проте, враховуючи дію ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року, позивач не мала змоги виконати умови договору найму від 03 жовтня 2016 року, у зв`язку з чим, наймач ОСОБА_9 (ОСОБА_9), який прибув у м.Львів 26 грудня 2016 року не поселився у квартиру НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 , оскільки нею не було виконано умов договору найму. Зазначає, що на неодноразові вимоги наймача, нею було передано останньому 14 грудня 2018 року в рахунок виконання п.2.1.5 умов договору найму від 03 жовтня 2016 року, кошти у подвійному розмірі здійсненої оплати, що становить 249000,0 гривень. Дані обставини підтверджуються заявою, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. Крім цього, внаслідок застосування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 недоотримала кошти у розмірі 228250,0 гривень, що становлять упущену вигоду, які вона могла б отримати за одинадцять місяців (20750,0 гривень місяць) найму квартири НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 . Враховуючи наведене загальна сума збитків, завданих внаслідок застосування заходів забезпечення позову складає 352750,0 гривень, з яких: 124500,0 гривень - прямі збитки при виконанні п.2.1.5 Договору та 228250,0 гривень - упущена вигода.

Так, з викладених обставин вбачається наявність у діях відповідачів сукупності умов за яких настає цивільно-правова відповідальність, передбачена ст.1166 ЦК України - протиправна поведінка, шкода, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вина. Оскільки саме з вини відповідачів, суду було подано безпідставну заяву про застосування заходів забезпечення позову, яка була необґрунтованою, не підтверджена жодними належними доказами, що призвело до постановлення судом ухвали про забезпечення позову та відповідно невиконання позивачем умов договору найму нерухомого майна від 03 жовтня 2016 року. Позивач просить позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів завдані їй збитки у розмірі 352750,0 гривень, оскільки такі несуть саме солідарний обов`язок щодо відшкодування завданої їй шкоди, так як заява про забезпечення позову була подана ними спільно.

Справа поступила до суду 10 січня 2019 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у порядку загального позовного провадження.

12 лютого 2019 року на адресу суду поступив відзив відповідачів на позовну заяву, які позовні вимоги ОСОБА_1 заперечують у повному обсязі з наступних підстав. Так, ними було подано відповідний позов до Личаківського районного суду м.Львова, в межах якого 07 грудня 2016 року постановлена ухвала про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 , НОМЕР_8 НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 . Ухвала суду не була оскаржена в апеляційному порядку та добровільно виконана ОСОБА_1 без жодних заперечень. Остання подала 26 грудня 2017 року заяву про заміну забезпечення позову, яка не містила жодних посилань на наявність договірних зобов`язань ОСОБА_1 в частині ремонтних робіт квартири НОМЕР_8 . Натомість позивач покликалась на договір користування електричною енергією. Крім цього, відповідачі звертають увагу, що згідно пояснень ОСОБА_1 наданих у межах цивільної справи № 463/5622/16-ц, остання категорично заперечувала, що здає спірну квартиру НОМЕР_8 у найм та не отримує будь-якого прибутку за оренду. Так, позивач згідно умов розділу 6 договору найму від 03 жовтня 2016 року мала право та можливість повідомити наймача квартири про об`єктивну неможливість виконати договір, однак цим правом не скористалася.

Як вбачається із змісту позовної заяви, з моменту укладення договору найму позивач мала реальну можливість провести ремонті роботи, оскільки ухвала про забезпечення позову постановлена судом лише 07 грудня 2016 року. В цей час ОСОБА_1 продовжувала здавати в найм спірну квартиру. Від моменту постановлення ухвали суду до початку строку дії договору - 25 грудня 2016 року, позивач не розірвала договір з метою уникнення відповідальності та застосування штрафних санкцій, передбачених договором. Умовами договору найму від 03 жовтня 2016 року передбачена можливість вирішення спору між наймачем та наймодавцем у судовому порядку. Проявлена ініціатива позивача сплатити певну суму є доброю волею ОСОБА_1 і в цьому не вбачається вина третіх осіб - відповідачів, які не були стороною договору. Позивач, як на підставу заявлених позовних вимог посилається на норми статей 22, 1166 ЦК України, однак нею не доведено, яка саме протиправна поведінка відповідачів, спричинила їй шкоду. Відсутні докази, що шкода завдана та така перебуває у причинно-наслідковому зв`язку між діями відповідачів. Додатково відповідачі зазначають, що являються власниками майна у будинку АДРЕСА_1 , в якому також розташоване нерухоме майно, яке на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 . Тому звернення до суду із відповідним позовом про усунення перешкод у здійснення ними права користування та розпорядження своїм майном є лише передбаченим способом захисту їхніх майнових прав, а не протиправна поведінка відповідачів. Відтак, відсутні будь-які докази, що ухвалою суду про забезпечення позову у справі № 463/5622/16-ц було порушені права позивача та заподіяна шкода внаслідок протиправної поведінки відповідачів. ОСОБА_1 відповідну ухвалу суду не оскаржувала, у межах розгляду справи № 463/5622/16-ц не повідомляла, що у неї є зобов`язання перед третіми особами щодо користування квартирою НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 . Відповідачі звертають увагу суду на те, що позивач не представила первинних банківських документів, які б підтверджували перерахування нею 249000,0 гривень ОСОБА_9 (ОСОБА_9). Враховуючи викладене, просять у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

04 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив від 12 лютого 2019 року. Вважає твердження відповідачів, які викладені у відзиві необґрунтованими з наступних підстав. Так, 26 листопада 2016 року нею були розпочаті ремонтні роботи у квартирі НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 з метою приведення квартири у житловий стан. Паралельно позивач мала намір встановити душову кабіну та систему кондиціювання у квартирі НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 . Проте, відповідач ОСОБА_7 чинив перешкоди у проведенні нею робіт, у зв`язку із чим були викликані працівники поліції та відповідна комісія Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП «№ 503», які не встановили жодних порушень. Водночас, ОСОБА_7 заявив про намір й надалі чинити позивачу перешкоди у проведені нею ремонтних робіт. Після зазначених подій, відповідачами було подано позов, у межах якого постановлена ухвала про забезпечення позову, якою було заборонено ОСОБА_1 проводити будівельні та ремонтні роботи у належних позивачу квартирах, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 . Так, 09 грудня 2016 року позивач дізналась від державного виконавця про застосовані заходи забезпечення позову. Відповідачі вводять суд в оману щодо передачі квартири в найм, оскільки у своїх запереченнях позивач лише наголошувала на невиконанні умов договору найму від 03 жовтня 2016 року. Водночас, умовами даного договору не передбачено підстав для уникнення від відповідальності щодо неналежного виконання чи невиконання зобов`язань за договором найму з об`єктивних обставин. Враховуючи вимоги наймача, з метою збереження репутації та не доведення вирішення спору до суду, вона добровільна сплатила наймачу, передбачену умовами договору суму. Не виконання умов договору наступило виключно у зв`язку із постановленням ухвали про забезпечення позову за заявою відповідачів. При цьому, спірна квартира до 26 листопада 2016 року не передавалась у найм жодним особам. Ремонтні роботи нею були заплановані з врахуванням особистих планів, тому твердження відповідачів, що у період часу з 03.10.2016 року до 07.12.2016 року у неї було достатньо часу для проведення таких, не можуть братись до уваги. Зазначає, що протиправна поведінка відповідачів виражається у тому, що ними безпідставно заявлено позов у межах якого постановлена ухвала про забезпечення позову. Крім цього, у подальшому відповідачі відмовились від заявлених вимог щодо квартири НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 , тим самим визнавши необґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони здійснення ремонтних та будівельних робіт у цій квартирі. Щодо покликання на відсутність первинних банківських документів щодо виконання зобов`язань за договірними відносинами від 03 жовтня 2016 року, то сторони договору є фізичними особами та не мають статусу осіб, які здійснюють господарську діяльність. Належним та допустимим доказом отримання по АДРЕСА_1 від позивача коштів у сумі 249000,0 гривень в рахунок виконання умов договору найму від 03 жовтня 2016 року є заява останнього, яка посвідчена приватним нотаріусом. Саме такий спосіб виконання умов договору вибрали сторони. Звертає увагу на те, що предметом спору є виключно питання відшкодування збитків, завданих внаслідок вжиття заходів забезпечення позову та жодного відношення предмет спору не має до сплати податків ОСОБА_9 (ОСОБА_9). У матеріалах справи міститься достатньо належних доказів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між шкодою завданою забезпеченням позову та протиправною поведінкою відповідачів, зокрема той факт, що відповідачі по справі відмовились від позовних вимог в частині квартири НОМЕР_8 , підтверджує необґрунтованість вжиття судом заходів забезпечення позову відносно спірної квартири.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 липня 2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В. для огляду в судовому засіданні Реєстр вчинення нотаріальних дій за грудень 2018 року та долучення до матеріалів справи належним чином завірену копію, з метою встановлення обставин складення та посвідчення заяви про отримання коштів, посвідченої приватним нотаріусом та зареєстровано 14.12.2018 року в реєстрі № 5226, 5227.

22 серпня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. скеровано на адресу суду копії документів, які витребувано ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 24 липня 2019 року. Крім цього, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В., яку суд викликав для допиту в якості свідка скерувала 12 травня 2020 року заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із неможливістю приймати участь у судових засіданнях у вказаній справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених вище. Пояснила, що вона є власником квартир НОМЕР_9 , НОМЕР_8 НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 . Всі її дії вчинені в рамках чинного законодавства, водночас протиправними діями відповідачів завдана їй шкода, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором найму від 03 жовтня 2016 року, оскільки була поставлена ухвала про забезпечення позову у справі № 463/5622/16-ц. Просить врахувати усі, викладені обставини, які підтверджені долученими належними доказами та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених вище. Пояснив, що 01 грудня 2016 року відповідачі звернулись до ОСОБА_1 з вимогою про визнання недійсним одностороннього правочину згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном в будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації збудовані квартири НОМЕР_8 та НОМЕР_7 , виконання вимог проекту щодо ремонту під`їзду та фасаду будинку; зобов`язання відповідача у випадку використання належного на праві власності житла як об`єкта оренди, дотримуватись вимог правил проживання в багатоквартирних будинках та укладати договори відповідно до вимог закону; стягнення матеріальних збитків, понесених позивачами протягом 2013-2016 років у сумі 60000,0 гривень (по 10000,0 гривень кожному позивачу); стягнення з відповідача завданої позивачам моральної шкоди в сумі 120000,0 гривень (по 20000,0 гривень кожному позивачу); стягнення з відповідача судових витрат. Водночас, 07 грудня 2016 року Личаківським районним судом м.Львова було постановлено ухвалу по забезпечення позову, якою було заборонено позивачу проводи будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 , НОМЕР_8 НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 . Ухвала суду діяла з 07 грудня 2016 року до 27 листопада 2018 року. Перед вказаними подіями між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (ОСОБА_9) укладено договір найму від 03 жовтня 2016 року, предметом якого була квартира НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_1 не виконала зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку із застосуванням зазначених вище заходів забезпечення позову, що свідчить про протиправну поведінку відповідачів, внаслідок якої позивачу завдана шкода у розмірі 352750,00 гривень. З врахуванням обставин, викладених у позовній заяві та доданих належних документів, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 здає квартири в оренду, які знаходяться у будинку АДРЕСА_1 . Вказані обставини свідчать про ведення нею господарської діяльності, однак остання, утримуючи прибуток, відповідних договорів оренди не укладає та ухиляється від сплати податків. Жодного договору з наймачем ОСОБА_9 (ОСОБА_9) позивач не укладала. Зазначила, що донька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_12 спілкується із ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ), їх неодноразово бачили разом, зокрема, такі проживали у спірній квартирі, коли вони перебували у м.Львові. Позивач жодним чином не виконує ухвалу суду про забезпечення позову та надалі проводить ремонтні роботи у належних їй квартирах. Тому заявлені нею позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Договір найму від 03 жовтня 2016 року на який позивач покликається у позові, був укладений після вирішення Личаківським районним судом м.Львова спору по суті у цивільної справи № 463/5622/16-ц. Так, вона разом з іншими відповідачами звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , оскільки остання проводила незаконні роботи у будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 володіє нерухомим майном. Зокрема, мало місце втручання зі сторони ОСОБА_1 у димові канали будинку. Крім цього, позивач не допускала нікого до своєї квартири з метою огляду щодо виду ремонтних робіт, які вона проводить. Тому дії відповідачів були спрямовані лише на захист своїх майнових прав та не були протиправними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 - адвокат Ліпенцева К.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. Вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими та повністю спростовані в ході судового розгляду. Вжиті судом заходи забезпечення позову не є у причинно-наслідковому зв`язку із шкодою, яку позивач зазнала та відсутні належні докази, що така шкода завдана позивачу в цілому. Відтак, підстав для відповідальності відповідачів у контексті ст.1166 ЦК України немає, тому просить у позові відмовити як безпідставному.

Відповідачі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Подали відзив на позовну заяву, а тому судом розглянуто справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних відстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03 березня 2010 року (том 1, а.с.7), ОСОБА_1 належить на праві власності квартира НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 , на підставі наказу Управління комунальної власності № 318-Ж-Л від 03 березня 2010 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (том 1, а.с.206-207), приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. на підставі договору про визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру, зареєстровано право власності на квартиру НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 , а саме Ѕ частка майна зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 (номер запису про право власності № 22175957) та Ѕ частка майна зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_15 (номер запису про право власності № 22175907).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 звернулися до Личаківського районного суду м.Львова з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину - згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод у користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном у будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації збудовані квартири НОМЕР_8 та НОМЕР_7 , виконання вимог проекту щодо ремонту під`їзду та фасаду будинку; зобов`язання відповідача у випадку використання належного на праві власності житла як об`єкта оренди, дотримуватись вимог правил проживання в багатоквартирних будинках та укладати договори відповідно до вимог закону; стягнення матеріальних збитків, понесених позивачами протягом 2013-2016 років у сумі 60000,0 гривень (по 10000,0 гривень кожному позивачу); стягнення з відповідача завданої позивачам моральної шкоди в сумі 120000,0 гривень (по 20000,0 гривень кожному позивачу); стягнення з відповідача судових витрат (том 1, а.с.17-19).

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року у справі № 463/5622/16-ц (том 1, а.с.20), задоволено заяву позивачів та в забезпечення позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , треті особи Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, визнання правочину недійсним та відшкодування завданої шкоди, заборонено відповідачу вчиняти певні дії - проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 НОМЕР_8 та НОМЕР_7 будинку АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до договору найму квартири від 03 жовтня 2016 року, укладеного у м.Львові між наймодавцем ОСОБА_1 та наймачем Лазароу Продромос ОСОБА_9 (ОСОБА_9) (том 1, а.с.27-28), наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування (найм) для проживання трьохкімнатну квартиру НОМЕР_8, загальною площею 122,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії договору 11 місяців та починає свою дію з 25.12.2016 року. Крім цього, сторони погодили, що наймодавець до 25.12.2016 року зобов`язаний облаштувати всі приміщення житлових кімнат та кухні квартири системою кондиціювання та вмонтувати душову кабіну у ванній кімнаті.

Так, відповідно до постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 53090420 від 09 грудня 2016 року (том 1, а.с.222), відкрито виконавче провадження з виконання ухвали Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/5622/16-ц, виданої 07 грудня 2016 року про заборону ОСОБА_1 вчиняти певні дії, а саме: проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 , НОМЕР_8 НОМЕР_7 будинку АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи (том 1, а.с.223), постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53090420 від 09 грудня 2016 року, позивач ОСОБА_1 отримала 12 грудня 2016 року. Крім цього, позивач у відповіді на відзив зазначила, що 09 грудня 2016 року їй зателефонував державний виконавець з приводу виконання ним ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року.

Таким чином, позивачу було відомо у грудні 2016 року про вжиті заходи забезпечення позову щодо заборони проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирах НОМЕР_9 , НОМЕР_8 НОМЕР_7 будинку АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі.

Як вбачається із змісту ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року про забезпечення позову у справі № 463/5622/16-ц (том 1, а.с.20), така може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області у порядку та в строки, передбачені ст.294 ЦПК України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України (редакція закону № 1618-IV 18.03.2004 року станом на 07.12.2016 року) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Судом встановлено, що позивачу про зазначену вище ухвалу суду було відомо 09 грудня 2016 року та отримала її ОСОБА_1 12 грудня 2016 року, тобто у межах строку на апеляційне оскарження. Однак позивач таким правом не скористалася. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що ОСОБА_1 не подавала заяви про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.

Посилання позивача на постановлення ухвали про забезпечення позову від 07 грудня 2016 року за відсутності підстав для такого, не свідчить про неправомірні дії відповідачів, а лише може бути підставою для перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції та у разі встановлення істотності таких порушень є підставою для скасування або зміни судового рішення.

Водночас, лише 26 грудня 2017 року позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про заміну одного заходу забезпечення іншим, а саме - заборонити відповідачу проводити будівельні роботи - реконструкцію, надбудову, прибудову у квартирах №№ НОМЕР_8 НОМЕР_7 у будинку АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зміну заходу забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , треті особи Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, про визнання правочину недійсним та відшкодування завданої шкоди, - відмовлено за безпідставністю (том 1, а.с.23-24).

Як на одну із підстав заявленого позову, ОСОБА_1 покликається на те, що відповідачами подано до заяви про забезпечення позову докази, які не містять жодної інформації щодо обставин справи № 463/5622/16-ц, зокрема, про незаконні будівельні роботи та зміну конструктивних елементів будинку, що свідчить про вчинення ними неправомірних дій, які призвели до завдання шкоди, що виразилась у невиконанні зобов`язань за договором найму від 03 жовтня 2016 року та як наслідок упущеної вигоди.

Слід зазначити, що судом не беруться до уваги докази, які подано сторонами щодо проведених будівельних та ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі не є предметом дослідження у межах вказаного провадження.

Крім цього, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11 червня 2018 року (том 1, а.с.25), закрито провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , треті особи Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про визнання недійсним одностороннього правочину згоди позивачів на проведення надбудови відповідачем; усунення перешкод в користуванні та розпорядженні позивачами належним їм на праві приватної власності майном в будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення або приведення у відповідність до вимог проектної документації, в частині збудованої квартири НОМЕР_8 .

З врахуванням наведеного, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року (том 1, а.с.26), скасовано заходи забезпечення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , треті особи Державна архітектурно-будівельна інспекція у Львівській області, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном та відшкодування завданої шкоди в частині заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме: проводити будівельні та ремонтні роботи у квартирі НОМЕР_8 будинку АДРЕСА_1 , застосованих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 грудня 2016 року у справі № 463/5622/16-ц.

Відмова відповідачів (позивачів у справі № 463/5622/16-ц) від заявлених позовних вимог в частині вимог що мають відношення до квартири НОМЕР_8 по АДРЕСА_1 , на думку позивачів є також підтвердженням неправомірних дій останніх, однак суд не погоджується із даним твердженням з наступних підстав.

Частиною 2 ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Положеннями статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина ч.2 ст.16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша та друга статті 22 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної забезпеченням позову, є способом захисту прав та інтересів і одночасно мірою юридичної відповідальності.

В даному випадку, відповідачі лише розпорядились своїм правом щодо заявлених позовних вимог на власний розсуд та таке право має також позивач, яка не оскаржувала ухвали про забезпечення позову та не подавала заяви про її скасування, а лише після спливу річного терміну просила суд змінити частково вжиті судом заходи забезпечення позову.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Право на відшкодування збитків у цій справі ґрунтуються на прямій вказівці закону (частина перша статті 159 ЦПК України). Разом з тим, у цій категорії справ принцип вини трансформується через принцип добросовісності. Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, так як протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Так, судом не здобуто жодних доказів того, що дії відповідачів свідчать про їх протиправність. Обставини викладені у позові повністю спростовані в ході судового розгляду. Крім цього, закон визначає, що відсутність однієї з умов, які включені в поняття деліктної відповідальності, виключає відповідальність як таку, що передбачена ст.1166 ЦК України.

Щодо заявленої позивачем суми завданої їй шкоди, яка становить 352750,0 гривень слід зазначити наступне.

Відповідно до заяви ОСОБА_9 (ОСОБА_9) від 14 грудня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. (том 1, а.с.29), ОСОБА_9 (ОСОБА_9 ) отримав 14 грудня 2018 року від ОСОБА_1 в рамках виконання зобов`язань по договору найму квартири НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ними 03 жовтня 2016 року суму коштів у розмірі 249000,0 гривень, як відшкодування збитків. Даною заявою ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) стверджує, що ОСОБА_1 виконані усі зобов`язання перед ним, передбачені п.2.1.5 Договору найму квартири НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ними 03 жовтня 2016 року.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що плата за найм квартири складає 20750,0 гривень за місяць. На момент підписання даного договору наймач сплатив наймодавцю плату за найм квартири за шість місяців наперед у розмірі 124500,0 гривень.

Як вбачається з пункту 6.4 Договору, дія договору припиняється достроково за ініціативою наймача у випадку не виконання наймодавцем п.п.1.5, 2.1.4 вказаного договору, при цьому наймодавець зобов`язується повернути наймачу всі сплачені кошти наймачем в подвійному розмірі.

Суд критично оцінює твердження позивача, що факт укладення договору найму від 03 жовтня 2016 року підтверджується нотаріально посвідченою заявою про виконання зобов`язання перед наймачем, передбаченого п.2.1.5 договору (том 1, а.с.193), оскільки приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу лише підтвердила справжність підпису ОСОБА_9 (ОСОБА_9), який зроблений у її присутності, встановлено особу та перевірено дієздатність такого. Водночас, жодного документального підтвердження, що кошти у розмірі 249000,0 гривень фактично були передані ОСОБА_1 та отримані ОСОБА_9 (ОСОБА_9) немає.

Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що наймачем ОСОБА_9 (ОСОБА_9) передавались кошти ОСОБА_1 у розмірі 124500,0 гривень, що становлять орендну плату за нерухоме майно за період шість місяців.

Позивач стверджує, що завдана їй шкода також складається із 228250,0 гривень упущеної вигоди - 11 місяців найму квартири, яка у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову не була передана в оренду.

Так, заяви ОСОБА_9 (ОСОБА_9 ) із вимогами повернути кошти відповідно до умов п.2.1.5 укладеного договору найму від 03 жовтня 2016 року (том 1, а.с.31, 33), містять у собі суперечливі дані щодо строку виконання наймодавцем вказаних умов, так як в одній із заяв останній зазначає, що ОСОБА_1 зобов`язувалась до 01.01.2017 року облаштувати приміщення квартири системою кондиціювання та вмонтувати душову кабіну у ванній кімнаті, в іншій до 25.12.2017 року, тобто до завершення строку дії договору.

Вимогами ст.ст.626, 627 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно до ст.812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

З наведеного вище вбачається, що з врахуванням принципу свободи договору, позивач є вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, відтак з моменту розірвання договору найму від 03 жовтня 2016 року, вона не була позбавлена можливості укласти договір найму квартири НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 з іншим контрагентом, досягнувши згоди по усіх істотних умовах договору.

Так, суду не представлено доказів, що квартира НОМЕР_8 у будинку АДРЕСА_1 , не може бути придатною для постійного проживання у ній без облаштування всіх житлових кімнат та кухні квартири системою кондиціювання та вмонтування душової кабіни у ванній кімнаті.

Відтак, вимоги в частині упущеної вигоди заявлені безпідставно, оскільки у позивача не існувало перешкод для укладання договору найму щодо спірної квартири з моменту розірвання договору оренди від 03 жовтня 2016 року.

Враховуючи викладене, відсутні будь-які докази, які б свідчили про обставини на які позивач покликається як на підставу заявлених вимог, відтак позивачем не доведено протиправність дій відповідачів, які повинні бути у причинно-наслідковому зв`язку із заподіяною їй матеріальною шкодою, яка також не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачеві завдана матеріальна шкода будь-якими протиправними (умисними) діями відповідачів.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Крім цього, під час судового розгляду позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про постановлення окремої ухвали щодо порушення адвокатом Ліпенцевою К.В. законодавства, яке містить у собі ознаки кримінального правопорушення, зокрема, підроблення документів - витягу з угоди про надання адвокатських послуг. Разом з тим, в ході судового розгляду позивачем не представлено жодних доказів з приводу викладених фактів, такі не знайшли свого підтвердження і не здобуті судом, а тому у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня.

Відповідач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення складено - 28 травня 2020 року.

Суддя Р.Р.Грицко