Справа № 214/1794/18
2/214/1050/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 червня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання неправомірним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, виплату матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який неодноразово уточнював та в останній редакції уточненого позову просить суд скасувати наказ №122-к від 10.02.2017 року про винесення догани, стягнути з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - Відповідач) на його користь матеріальну шкоду у розмірі 36931 грн. як не виплачену премію та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди через здійснення постійного морально-психологічного тиску з боку керівництва Відповідача. В обгрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 10.02.2017 року був виданий наказ №122-к про винесення йому догани, про який йому стало відомо із матеріалів наданих Відповідачем до відзиву на позовну заяву. Однак, даний наказ був підписаний посадовою особою Товариства (в.о. Голови Правління), яка не мала права на підписання наказу про накладення дисциплінарного стягнення, позаяк відповідно до Статуту Товариства накладати дисциплінарні стягнення має виключного Голова Правління, а не особа, яка виконує обов`язки. Позивач вважає, що спірний наказ про винесення йому догани підлягає скасуванню через порушення керівництвом Відповідача законодавства щодо вимог виконання працівником умов не передбачених трудовим договором. Разом з тим, зазначає, що у тексті спірного наказу не вказано за яке саме порушення трудової дисципліни і якого пункту посадових обов`язків на нього було накладено стягнення, яка ступінь тяжкості вчиненого проступку та яка шкода була ним заподіяна Відповідачеві. Так, оскільки ним не нанесено жодної шкоди Товариству, позивач уважає, що догану було йому винесено через упереджене ставлення керівництва до його особи. Між тим, зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 149 КЗпП України при накладенні дисциплінарного стягнення адміністрація повинна була зажадати від нього пояснень, яких від нього ніхто не вимагав, однак було складено акт, в який було внесено неправдиві відомості стосовного того, що він відмовився надавати пояснення. Окрім того, всупереч положень п. 4 ст. 149 КЗпП України позивач не отримував жодного документу про винесення йому догани, що підтверджується копією спірного наказу, в якому відсутній його підпис про ознайомлення. Таким чином, з огляду на викладене, позивач уважає, що вказана догана була винесена з метою здійснення на нього морально-психологічного тиску для подальшого звільнення з роботи через його принципову позицію при сумлінному виконанні посадових обов`язків і дотриманні норм законодавства України.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про відкладення розгляду справи, проти чого категорично у судовому засіданні заперечував позивач, з думкою якого погодився і суд, вважаючи за можливе розглянути справу за наявними у справі відзивами, наданими представником відповідача на позов та долученими до них доказами.

Отже, згідно наданих представником відповідача відзивів на позов, представник заперечує проти пред`явлених позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, зазначено, що твердження позивача щодо того, що в.о. голови Правління Відповідача не мав повноважень на підписання оспорюваного наказу є необґрунтованими, оскільки спірний наказ було підписано в.о. голови правління Сень О.В., який відповідно до наказу Товариства від 24.01.2017 року №51-к «Про виконання обов`язків» на час тимчасової непрацездатності в.о. голови правління ОСОБА_2 з 24 січня 2017 року на підставі наказу від 20.01.2017 року №13 приступив до виконання обов`язків голови Правління. Таким чином, в.о. голови Правління Відповідача наділений повноваженнями голови Правління, які визначено у Статуті Товариства, у зв`язку з чим спірний наказ було прийнято в.о. голови Правління в межах повноважень та у відповідності до вимог КЗпП України. Зазначено, що не заслуговують на увагу і твердження позивача про те, що про спірний наказ він дізнався коли ознайомився з відзивом на позовну заяву і, що жодного документу про винесення йому догани він не отримував, з огляду на те, що оскільки центральний апарат Відповідача знаходиться у м. Києві, а позивач працює у регіональному відділенні Товариства, що знаходиться у м. Кривий Ріг, то вищевказаний наказ був направлений йому 14.02.2017 року на електронну адресу, що підтверджується наявними у справі доказами, отримавши який позивач зазначив, що ознайомився з наказом про догану. Стосовно того, що Відповідачем при винесенні спірного наказу не були дотримані вимоги ст. 149 КЗпП України представник відповідача зазначила, що Відповідач пропонував позивачеві надати пояснення щодо неналежного виконання своїх службових обов`язків за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки за перший квартал 2016-2017 МР, що відбулась 12 січня 2017 року, однак позивач відмовився надавати пояснення, про що було складено відповідний акт від 20.01.2017 року. Між тим, також зазначено, що у протокольному рішенні за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки за перший квартал 2016-2017 маркетингового року, яке стало підставою для винесення спірного наказу встановлено факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків у рамках супроводження кримінальних та виконавчих проваджень на суму більше 20 млн. гривень, в той час як у посадовій інструкції інспектора з контролю за виконанням доручень від 06.05.2015 року, з якою був ознайомлений позивач, визначено його функціональні обов`язки, зокрема, супровід кримінальних справ у ході досудового слідства і розгляду в суді, з метою виконання яких позивачеві було видано довіреність для представництва інтересів Відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, позивач з 20 жовтня 2014 року працює у Відповідача, а з 15 квітня 2015 року - на посаді інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків, з якою був ознайомлений позивач, про що свідчить його підпис, для виконання поставлених завдань, своєчасного виявлення, попередження та локалізації наявних і потенційних загроз філіям Товариства інспектор виконує такі обов`язки, зокрема, підтримує взаємодію з правоохоронними та контролюючими органами з питань діяльності філій Товариства, в межах компетенції розглядає звернення та письмові запити (п.2.3.8); забезпечує збір та своєчасне направлення за погодженням з керівництвом Департаменту матеріалів до правоохоронних органів за фактами виявлених кримінальних правопорушень, пов`язаних з фінансово-господарською діяльністю філій та контрагентів Товариства, та здійснює супровід таких матеріалів у ході досудового слідства і розгляду у суді, в рамках досудового слідства представляє інтереси Товариства, ініціює визнання Товариства цивільним позивачем, забезпечення повернення боргу (п. 2.3.9) (т.1 а.с.108-113).

Згідно п. 6.1 розділу 6 «Відповідальність» цієї ж Посадової інструкції, інспектор несе відповідальність в межах, визначених законодавством України, за: невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених посадовою інструкцією; навмисне надання недостовірних даних керівництву; порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та дисципліни; несвоєчасну та неналежну підготовку документів; спричинення матеріальних збитків та іншої шкоди Товариству.

Так, згідно протокольного рішення за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки за перший квартал 2016/2017 маркетингового року від 12.01.2017 року, на якій був присутній і позивач, було прийнято рішення визнати роботу, зокрема, інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної та фінансових ризиків ОСОБА_1 за 1-е півріччя 2016-2017 маркетингового року незадовільною, застосувати до інспектора ОСОБА_1 заходи дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани та у визначений у протоколі наради строк, але не пізніше 28 лютого 2017 року забезпечити інспекторами активізацію стану досудових розслідувань кримінальних проваджень та ведення виконавчих проваджень, про що письмово доповісти керівництву Департаменту службовою запискою у визначений термін (т.1 а.с.97-105, 106).

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно акту «Про відмову від надання пояснень» від 20.01.2017 року позивачу 16, 18 та 20 січня 2017 року пропонувалось надати письмові пояснення щодо неналежного виконання своїх службових обов`язків, за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки за перший квартал 2016/2017 МР, що відбулась 12 січня 2017 року, однак ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення (т.1 а.с.107).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Отже, відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України, за неналежне виконання посадових обов`язків в рамках супроводження кримінальних та виконавчих проваджень згідно з територіальним розподілом та за незадовільні результати роботи за 1-е півріччя 2016-2017 маркетингового року щодо повернення дебіторської заборгованості, наказом в.о. голови ОСОБА_3 О ОСОБА_4 . Сень №122-к від 10.02.2017 року на підставі протокольного рішення за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки за перший квартал 2016/2017 маркетингового року та акту про відмову від надання пояснень, позивачу було оголошено догану (т.1 а.с.95).

Зазначений наказ 14 лютого 2017 року був направлений для ознайомлення позивачеві електронною поштою, позаяк центральний апарат Відповідача знаходиться у м. Києві, а позивач працює у регіональному відділенні Товариства, що знаходиться у м. Кривому Розі, з яким позивач ознайомився того ж дня та направив на електронну адресу Відповідача відповідь, в якій зазначив, що він ознайомився з наказом про догану та повідомив про свою незгоду з нею, що підтверджується витягом з переписки електронною поштою (т.1 а.с.96).

Таким чином, твердження позивача стосовно того, що він не отримував для ознайомлення спірний наказ, так само як і твердження, що йому ніхто не пропонував надати письмові пояснення до застосування дисциплінарного стягнення не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Стосовно тверджень позивача, що спірний наказ був підписаний неналежною особою суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Права та обов`язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства, а також контрактом, що укладається з кожним членом виконавчого органу.

Так, відповідно до п.п. 10 п. 11.10 Статуту Відповідача, який затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 06.01.2016 року №4, голова Правління призначає на посаду і звільняє з посади працівників Товариства, застосовує щодо них заходи заохочення, а також стягнення за порушення трудової дисципліни та приймає рішення про притягнення їх до відповідальності (т.1 а.с.241-244).

Згідно наказу Товариства від 24.01.2017 року №51-к «Про виконання обов`язків» на час тимчасової непрацездатності в.о. голови Правління ОСОБА_2 з 24 січня 2017 року відповідно до наказу від 20.01.2017 року №13 «Про затвердження структури та функціональних обов`язків голови Правління і заступників голови Правління» до виконання обов`язків голови Правління Відповідача приступив ОСОБА_5 (т.1 а.с.240).

Разом з тим, відповідно до наказу Відповідача від 31.01.2017 року №23 «Про затвердження структури та функціональних обов`язків голови Правління і заступників голови Правління» затверджено схему взаємозамінності при виконанні обов`язків заступників голови Правління Товариства, зокрема, заступник голови Правління Сень О.В. на час відсутності в.о. голови Правління Григоровича О. ОСОБА_6 виконує обов`язки голови Правління (т.1 а.с.237-238).

Між тим, Законом України «Про акціонерні товариства» та статутом Відповідача не передбачена посада виконуючого обов`язки голови Правління як самостійний виконавчий орган товариства.

Відповідно до положень ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Таким чином, зважаючи на викладене, виконуючий обов`язки голови Правління наділений повноваженнями самого голови Правління, які визначено статутом Товариства, відтак, спірний наказ було прийнято в.о. голови правління Сень О.В. в межах його повноважень та у відповідності до положень КЗпП України.

Щодо тверджень позивача, що догану йому було винесено через упереджене ставлення керівництва до його особи, суд зазначає, що такі твердження є безпідставними та необгрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його переконань. Між тим, представник Відповідача надала докази, що послугували підставою для винесення наказу про оголошення догани позивачу, зокрема, копію протокольного рішення за результатами наради з питань підсумків роботи інспекторів від 12.01.2017 року, в якому були чітко викладені обставини щодо неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків у рамках супроводу кримінальних та виконавчих проваджень.

Стосовно посилань позивача щодо того, що з введенням в дію наказу №168 від 19.08.2016 року змінено відповідальних осіб за роботу з боржниками та, що окрім позивача несуть відповідальність і інші працівники ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), суд зазначає, що не приймає до уваги надану позивачем в якості доказу табличку (т.2 а.с.26), оскільки з неї неможливо встановити до якого документу вона є додатком та що означають її графи, окрім того, суд зазначає, що позивач такими посиланнями не заперечує того факту, що він також є відповідальною особою та, разом з тим, суд звертає увагу на те, що предметом розгляду даної справи є наказ про догану оголошену позивачу за невиконання саме ним своїх посадових обов`язків.

Таким чином, доводи позивача щодо неправомірності винесеного у відношенні нього наказу спростовуються вищевказаними письмовими доказами, а відтак позивачем не доведені підстави для його скасування, оскільки суд уважає, що керівництво Відповідача при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення діяло у спосіб, який не суперечить чинному законодавству, а позивачем у порушення частини 1 статті 81 ЦПК України не були доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, авідтак вимоги в частині скасування наказу про догану є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги стосовно стягнення з Відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди у розмірі 36931 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн. є похідними від вимог про скасування наказу про догану, то у їх задоволенні також слід відмовити.

Отже, зважаючи на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити, а судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання неправомірним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, виплату матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.

Повне рішення складено 24 червня 2020 року.