Справа № 552/6796/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020 Київський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Горошко О.О.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представники позивача адвокати Сенкевич Володимир Іванович, Сенкевич Дарія Володимирівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві з врахуванням заяви про виправлення описки в позовній заяві посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в рівних частках кожен прийняли у власність 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

На момент укладення й реєстрації договору купівлі-продажу від 27 грудня 2012 року ОСОБА_2 знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .

01 квітня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться в АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Але постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченкової Олени Леонідівни від 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності па спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Тому позивач просила суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/10 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не надав.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21 січня 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової Олени Леонідівни витребувано докази, а саме: копію спадкової справи, відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.40) .

Інші заяви та клопотання учасниками справи суду не подавалися.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, уповноваживши адвокатів Сенкевича В.І. та Сенкевич Д.В. представляти її інтереси в суді.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив. При цьому посилався на те, що ОСОБА_4 заповіт склала під впливом та на прохання позивача. В подальшому вона хотіла скасувати свій заповіт, але не встигла. Також посилався на те, що позивач не доглядала за спадкодавцем та не надавала їй допомоги. Крім того, в даний час позивачем йому чиняться перешкоди у користуванні спільним майном.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову також заперечила, в його задоволенні просила відмовити.

Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін та відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 грудня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали (прийняли у власність) в рівних частках 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

На підставі вказаного договору за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/5 частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за кожним, що підтверджується даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 березня 2020 року №202950258 (а.с.81-85).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що на час набуття відповідачем права власності на частину вказаного житлового будинку відповдіач перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , у зв`язку з чим набута ним 1/5 частина жилого будинку була об`єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Докази перебування відповідача у шлюбі з ОСОБА_4 на час придбання спірного нерухомого майна в матеріалах справи відсутні, але відповідач даний факт визнав.

Тому в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, вказана обставина доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Підстави для відходження від рівності часток подружжя у праві спільної власності судом не встановлено. Тому суд приходить до висновку, що частка кожного з подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у праві спільної власності на жилий будинок з господарськими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 становить 1/10.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22 вересня 2017 року Подільським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у області повторно (а.с.10).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 склала заповіт, який 01 квітня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. (а.с. 9).

Згідно вказаного заповіту належну їй частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 .

Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25 вересня 2017 року №49221305 (а.с.55).

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової О.Л. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.50).

Як вбачається з даних постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Панченкової Олени Леонідівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 вересня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.69).

Як підставу для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом зазначено відсутність документів, які посвідчують право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця, державної реєстрації права власності на це майно, а також відсутності можливості документально визначити частку у спільному сумісному майні подружжя.

На підставі викладеного судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Спадкоємцем за заповітом, який прийняв після неї спадщину, є позивач ОСОБА_1 . Але нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином встановлено, що позивач була позбавлена можливості одержати свідоцтво про право на спадщину позасудовим порядком.

Як вбачається з копії спадкової справи №26/2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що надана суду нотаріусом на виконання ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_2 чи інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не звертались.

Докази того, що відповідач, який як непрацездатний чоловік спадкодавця має право на обов`язкову частку у спадщині, фактично прийняв спадщину після ОСОБА_4 , до матеріалів справи сторонами також надано не було.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 її місце проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-17).

Зареєстроване місце проживання відповідача АДРЕСА_3 (а.с.91).

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після ОСОБА_4 відповідачем.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Однак позивачем позовні вимоги до Територіальної громади м.Полтави не пред`явлені.

Замість цього позовні вимоги нею пред`явлені до ОСОБА_2 , який спадщину не прийняв, а тому є неналежним відповідачем в даній справі.

Інтереси позивача в даній цивільній справі представляють два професійні адвокати Сенкевич В.І. та Сенкевич Д.В., але ні від них, ні від позивача клопотання щодо залучення Територіальної громади м.Полтави до участі у справі в якості належного відповідача або співвідповідача, не надходили.

Згідно ст. 51 ЦПК України суд за власною ініціативою позбавлений можливості залучати до участі у справі співвідповідача чи замінювати неналежного відповідача належним.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України також передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати відшкодуванню не підлягають та в силу вимог ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на неї.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2020 року.

Головуючий О.А.Самсонова