Ухвала

04 червня 2020 року

м. Київ

справа № 636/208/19

провадження № 61-5379ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду 21 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Акцент-банк» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 31 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), Акціонерного товариства «Акцент-банк» (далі - АТ «Акцент-банк») про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів задоволено частково.

Розірвано кредитний договір (заява позичальника № АВНОRS29) від 03 вересня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» з 06 вересня 2018 року.

Припинено договірні зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором (заява позичальника № АВНОRS29) від 03 вересня 2018 року з 06 вересня 2018 року.

Розірвано договір (індивідуальний номер замовлення GB00229 ) від 03 вересня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором (індивідуальний номер замовлення GB00229 ) від 03 вересня 2018 року у розмірі 13 088 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відсотків за користування кредитом за період часу з 06 вересня 2018 року до дня повернення коштів кредитодавцю згідно з розрахунком кредитодавця.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за нанесення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 серпня 2019 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 та АТ «Акцент-Банк» в рівних частинах в дохід держави судовий збір у розмірі 11 526 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду 21 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» задоволено частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 липня 2019 року змінено.

Додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 серпня 2019 року скасовано.

У частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору (заява позичальника № АВНОRS29) від 03 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк»; припинення договірних обов`язків ОСОБА_1 за кредитним договором (заява позичальника № АВНОRS29) від 03 вересня 2018 року з 06 вересня 2018 року; стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом за період часу з 06 вересня 2018 року до дня повернення коштів кредитодавцю згідно з розрахунком кредитодавця; стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за нанесення моральної шкоди у розмірі 5 000 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 липня 2019 року залишено без змін.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

У березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 постанову Харківського апеляційного суду 21 лютого 2020 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити прохальну частину касаційної скарги, яка має бути сформульована відповідно до положень статті 409 ЦПК України та уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки у касаційній скарзі на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В уточненій редакції касаційної скарги, поданої на виконання ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року, ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не наводить конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Виключно посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Згідно із частиною третьою статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки у відведений судом строк, станом на 05 червня 2020 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду 21 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Акцент-банк» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення грошових коштів вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець