КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-вк/824/4/2020
Справа № 824/178/19
У Х В А Л А

16 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Олійника В.І., розглянувши заяву судді Олійника Василя Івановича про самовідвід у справі за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Надзвичайного арбітра Арбітражного інституту Торгової палати м.Стокгольма (м. Стокгольм, Швеція) від 28.08.2019 року у справі №2019/113за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до Держави України в особі Міністерства юстиції України про вжиття забезпечувальних заходів, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 червня 2020 року справу за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Надзвичайного арбітра Арбітражного інституту Торгової палати м.Стокгольма (м. Стокгольм, Швеція) від 28.08.2019 року у справі №2019/113 за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до Держави України в особі Міністерства юстиції України про вжиття забезпечувальних заходівпризначено головуючому судді Олійнику В.І.

16 червня 2020 року суддею Олійником В.І. заявлено самовідвід у даній справі з тих підстав, що відповідно до вимог ст.44 Закону України «Про статус суддів» він мав бути забезпеченим протягом шести місяців з моменту призначення на посаду благоустроєним житловим приміщенням по місцю знаходження суду, проте житлом не забезпечений і навіть рішення Печерського районного суду міста Києва щодо забезпечення житлом стороною по справі не виконано, як і не виконано до цих пір Рішення Великої Палати Єропейського Суду з Прав Людини по справі Бурмич і інших проти України (заяви №№46852/13 і інш.) від 12 жовтня 2017 року і вже майже 16 років як порушуються його права на отримання житла.

Згідно з п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 ст.39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В учасників процесу (сторони судового розгляду) не повинні виникати сумніви та побоювання щодо об`єктивності та безсторонності розгляду справи судом.

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав вважати, що суддя має особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити, та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п.32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у п.1-4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів сторін на досягнення яких буде спрямоване судове рішення по справі, а також для унеможливлення обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи та відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України вважаю за необхідне задовольнити самовідвід.

Враховуючи наведене, заява судді Олійника В.І. про самовідвід підлягає задоволенню, а справа передачі для визначення судді в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву судді Олійника Василя Івановича про самовідвід задовольнити.

Справу за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Надзвичайного арбітра Арбітражного інституту Торгової палати м.Стокгольма (м. Стокгольм, Швеція) від 28.08.2019 року у справі №2019/113 за заявою Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» до Держави України в особі Міністерства юстиції України про вжиття забезпечувальних заходівпередати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник