Справа № 309/885/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Юрочко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Хустського районного суду від 03квітня 2019 року (у складі судді Ороса Я.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування майнової і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у квітні 2018 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь 71542 грн. матеріальної шкоди, 100000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. у відшкодування витрат по наданню правової допомоги під час розгляду кримінального провадження і цивільної справи.

Обґрунтувала тим, що вироком Хустського районного суду від 12.10.2017 р. у кримінальному провадженні 31-кп/309/86/17 ОСОБА_2 засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Заявлений нею до ОСОБА_2 цивільний позов у цій кримінальній справі залишений без розгляду.

Указаним вироком установлено, що 16.10.2014 р., близько 08.00 год. ранку, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «HyundaiH200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і виконавши маневр повороту з вул. Чайковського на вул. Жайворонкову у м. Хусті, грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд правою частиною керованого ним автомобіля на праву частину велосипеда, за який вона трималася, стоячи на обочині дороги, внаслідок чого її разом із велосипедом було повалено на проїжджу частину дороги та декілька метрів протягнуто по асфальту.

У результаті цієї ДТП їй спричинено значні тілесні ушкодження, а саме імпресійний перелом великих гомілкових кісток обох ніг у колінних суглобах, у зв`язку з чим вона довгий час була повністю нерухома та не могла обійтися без сторонньої допомоги.

До витрат матеріального характеру відносяться:

-витрати на придбання ліків на суму 5792 грн.;

-придбання титанових імплантів для остеосинтезу проксимального відділу гомілки (2 шт.) на суму 6844 грн.;

-необхідність протезування (заміна суглобів обох ніг) вартістю 50000 грн.;

-транспортування до лікарні та з лікарні на суму 1000 грн.;

-витрати, пов`язані з лікуванням на суму 8000 грн.;

-вартість велосипеда « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (не підлягає ремонту) на суму 3000 грн.

Загалом матеріальні витрати складають 71542 грн., із яких 18542 грн. нею уже сплачено.

Моральна шкода полягає у пережитому страху своє життя у момент ДТП, фізичному болі від заподіяних тілесних ушкоджень і під час медичних процедур, моральних стражданнях від неможливості самостійно пересуватися.

У заяві про збільшення позовних вимог (а.с.28-31) ОСОБА_1 зазначила відповідачем також ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-страхування» і просила стягнути з відповідачів на свою користь:

-зі страхової компанії «Альфа-страхування» 70000 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди;

-із ОСОБА_2 48542 грн. матеріальної шкоди та 70000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Указану заяву обґрунтувала тим, що на момент ДТП належний ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був забезпечений згідно з полісом № АІ/1026171, а вартість одного ендопротезу колінного суглобу складає 488000 грн.

Ухвалою Хустського районного суду від 05.06.2018 р. ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-страхування» залучено до участі в справі як співвідповідача (а.с.47-48).

Рішенням Хустського районного суду від 03.04.2019 р. позов задоволено частково: стягнуто з ПрАТ СК «Альфа-страхування» на користь ОСОБА_1 100000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 НОМЕР_2 у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із доведеності факту спричинення позивачу майнової шкоди на загальну суму 110236 грн. (5792 грн. вартість придбаних медикаментів, 6844 грн. вартість набору титанових імплантів для остеосинтезу проксимального відділу гомілки, та 97600 грн. вартість двох ендопротезів колінного суглобу, які необхідно придбати). У спірних правовідносинах між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП, а між ОСОБА_2 і страховою компанією договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим майнова шкода, завдана відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 у межах страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Альфа-страхування», а різниця в сумі 10236 грн. із ОСОБА_2 . Позовні вимоги про стягнення із страхової компанії моральної шкоди, а з ОСОБА_2 8000 грн. інших майнових витрат і вартості велосипеда задоволенню не підлягають.

У апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-страхування» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові до страхової компанії.

Покликається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та неналежну оцінку доказів.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-судом першої інстанції помилково покладено в основу ухваленого рішення докази, які були подані позивачем із порушенням процесуального закону (з порушенням строків і без належного обґрунтування), що призвело до неправильного встановлення розміру шкоди (включно з вартістю ендопротезування);

-позивачем не дотримано встановлених спеціальним Законом («Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)строків для повідомлення Страховика про настання події, яка має ознаки страхового випадку, а тому відповідно до ст. 37.1.4. ст. 37 указаного Закону у ПрАТ «СК «Альфа-страхування» не виникає зобов`язань щодо здійснення страхового відшкодування на користь позивача;

Письмового відзиву на скаргу не подано.

У судове засідання сторони не з`явилися. При цьому, ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_3 просять розглянути справу за їх відсутності, а ОСОБА_1 (позивач) і ПрАТ «СК «Альфа-страхування» (відповідач і апелянт) були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (порвісток).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню в оскарженій частині з ухваленням нового судового рішення у цій частині по суті заявленої вимоги, з таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, неоспореними обставинами є сам факт ДТП, вина ОСОБА_2 у вчиненні цієї ДТП, наявність між ОСОБА_2 і СК «Альфа-страхування» договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (автомобіля марки «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), наявність страхового випадку та певної шкоди, завданої ОСОБА_1 унаслідок ДТП.

Оспорюється питання правомірності пред`явлення матеріально-правових вимог до страховика (в частині відшкодування стягнутої судом матеріальної шкоди).

З приводу цього суд першої інстанції установив таке.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються із відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди, у передбаченому законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Згідно з договором (полісом), який був укладений 18.04.2014 р. між ОСОБА_2 і ПрАТ «СК «Альфа-страхування» і діяв на момент ДТП, при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, в сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми, тобто 100000 грн.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком через його невідповідність обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями п.п.33.1., 33.1.4.ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язанийневідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з вимогами п.36.1. ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п/п37.1.4. п.37.1. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Указані строки є преклюзивними.

Таким чином, оскільки ДТП із участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля марки «Hyundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 сталася 16.10.2014 р., потерпіла ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою до страховика у травні 2018 р., заяви про страхове відшкодування у строки, передбаченіп/п37.1.4. п.37.1. ст. 37 Закону, страховику (ПрАТ «СК «Альфа-страхування») не подавала й останнє довідалося про наявність майнової вимоги потерпілої до нього лише під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, а саме 19.06.2018 р., що не спростовано, то немає правових підстав для стягнення із ПрАТ «СК «Альфа-страхування» на користь потерпілої ОСОБА_1 страхового відшкодування.

Указаний висновок апеляційного суду повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати ВС, викладеною, зокрема, в постановах від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, від 05.06.2018 р. у справі № 910/7449/17|12-104гс18, від 19.06.2019 р. у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від 11.12.2019р. у справі № 465/4287/15|14-406цс19, згідно з якою право потерпілого (кредитора) на отримання страхового відшкодування не є безумовним, а пов`язується з поданням протягом року (трьох років) до страховика заяви (чи звернення до суду) про здійснення страхової виплати.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає, що позов у частині вимог до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Понесені страховиком судові витрати на суму 2573.13 грн., пов`язані з поданням апеляційної скарги, належить покласти на позивача.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити. 2.Рішення Хустського районного суду від 03 квітня 2019 року в частині стягнення із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн. у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною подією, та в частині вирішення судових витрат щодо приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» скасувати. 3.У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» та стягнення з останнього судових витрат відмовити. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 10 червня 2020 р.

Судді: