П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткова щодо розподілу судових витрат

23 червня 2020 року м. Київ

Справа № 22-7015 Головуючий у1-й інстанції - Чех Н. А.

Унікальний № 755/7998/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши питання щодо ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою адвоката Вегери Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад та територій України, Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та інфляційного збільшення,-

у с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Міністерства розвитку громад та територій України, ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та інфляційного збільшення, в якому просив стягнути з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» заборгованість у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 01 березня 2015 року до 07 травня 2019 року у розмірі 410 935 грн, інфляційне збільшення суми боргу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення у розмірі 3 748 грн (а.с.1-3).

Позов був обґрунтований тим, що рішенням суду від 10 травня 2018 року з відповідача «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на його користь було стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 10 вересня 2014 року до 01 березня 2015 року у розмірі 24 397 грн 73 коп. та індексацію заробітної плати у розмірі 18 192 грн 96 коп., а всього - суму 42 590 грн 69 коп. При розгляді справи було встановлено місячний розмір заробітної плати - 4 294 грн. Дане рішення суду було виконане 07 травня 2019 року. Враховуючи вимоги ст. ст. 117, 233 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в сумі 2 549 грн 49 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» в дохід держави судовий збір 768 грн 40 коп.

Не погодившись з рішенням судув частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 410 935 грн, представник ОСОБА_1 , адвокат Вегера А. А., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цієї частини позову (а.с.126-127).

У своїх відзивах на апеляційну скаргу директор ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» ПАТ «КИЇВЗНДІЕП», ОСОБА_2 , та представник Міністерства розвитку громад та територій України, Єфремова А. Ю. , вказують, що до позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, ураховуючи вимоги ст. 233 КЗпП України, має застосовуватись тримісячний строк з дня коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. В даному випадку позивач при звільненні знав про порушення його права, оскільки не отримав розрахунок. Отже ця позовна вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Вегери А. А. в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Апеляційний суд скасував рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Суд стягнув з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь ОСОБА_1 12 000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 180 грн на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору(а.с.175,183-189).

16 червня 2020 року до апеляційного суду надійшла електронною поштою заява адвоката Вегери А. А. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.176-182).

22 червня 2020 року до апеляційного суду надійшли заперечення директора ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву», ОСОБА_2 , на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки попередній розрахунок понесених витрат не надавався.

За правилом абзацу другого частини третьої ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст. 270 ЦПК).

Відповідно до положень ст. 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У даному випадку справа була розглянута апеляційним судом у судовому засіданні, тому питання щодо ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат також вирішується в судовому засіданні без виклику учасників справи.

При вирішення питання судом встановлені наступні обставини щодо судових витрат у даній справі, які понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вже зазначено вище, апеляційна скарга представника позивача була задоволена апеляційним судом частково.

З огляду на цю обставину у контексті положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, що понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволеної частини позову.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У даній справі у своєму виступі в судових дебатах адвокат Вегера А. А. повідомив суду, що позивачем понесені додаткові витрати з отримання правничої допомоги адвоката, пов`язаної з розглядом апеляційної скарги, на підтвердження яких позивачем додатково будуть надані відповідні документи.

15 червня 2020 року (понеділок) представник позивача направив суду поштою (електронною та через відділення Укрпошти) заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

До заяви додано: копію договору про надання правової допомоги від 05.07.2019; Акт (детальний опис) прийому передачі наданих послуг від 09 червня 2020 року на суму 5 000 грн. за п`ять годин роботи (4 год. - написання і направлення апеляційної скарги; 1 год. - участь у судовому засіданні апеляційного суду); рахунок-фактуру на вказану суму; платіжний документ № 4836826 від 15.06.2020 про сплату ОСОБА_1 5000 грн. за юридичні послуги згідно рахунку.

Ураховуючи надані документи суд вважає, що дії адвоката відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на їх вчинення, є обґрунтованим. Витрати є дійсно понесеними, про що свідчить платіжний документ (квитанція).

За таких обставин, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України щодо принципу розподілу судових витрат, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню на суму 146 грн (12000 х 5 000 : 410935), адже заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення - постанови щодо розподілу судових витрат, яким стягнути з ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь ОСОБА_1 146 грн. на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367-368, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (01601, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 9, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) 146 (сто сорок шість) грн. на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома