Дата документу 10.02.2020
Справа № 334/2678/19
Провадження № 2/334/660/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйнікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтований тим, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач у вказаному будинку не проживає більше року з 1994 року.

Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 усунути позивачам перешкоди в здійсненні права користування вказаним приміщенням.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява позивачів щодо слухання справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.2019 року позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом від 11.04.2019 року відповідач ОСОБА_3 не проживає з 1994 року за вказаною адресою.

Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачам у здійсненні права користування та розпорядження належної на праві власності квартири, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 211, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя на протязі 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.М. Гнатюк