Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.06.2020 р. 145/83/20

2/145/330/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 09 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі.

Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Гніванської міської ради

Тиврівського району Вінницької області.

Актовий запис № 37.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька - ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. Спільного майна в них немає.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин. Вони втратили взаємні почуття один до одного, взаємоповагу, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною

розірвання їхніх відносин стало те, що вони не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, щодо їхнього спільного проживання. У них різні характери та погляди на життя і різні плани щодо майбутнього. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Вона вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу вона просить залишити їй прізвище " ОСОБА_1 ".

Ухвалою Тиврівського районного суду від 01.04.2020 року сторонам було надано двомісячний строк для примирення.

За наданий судом строк для примирення сторони не примирились.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, дату та час судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується його розпискою. Заяв про відкладення судового розгляду до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

09 червня 2009 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

В шлюбі у них народилися діти: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 141, 197-200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 09 червня 2009 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 37, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05 червня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) строки на апеляційне оскарження рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Кіосак Н. О.