20.05.2020 Єдиний унікальний номер 205/658/20
Єдиний унікальний номер судової справи:205/658/2020
Номер провадження: 4с/205/10/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у провадженні Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 57713747, щодо виконання судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.08.2018 року по цивільній справі № 207/27830/2018 (2н/207/253/2018) за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів із останнього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Далі скаржник зазначає, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Орловою Вікторією Валеріївною від 30.05.2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Однак, скаржник вважає, що не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує держану політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови державного виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У зв`язку з вищевикладеним, скаржник зазначає, що він вимушений звернутися до суду та просити суд зобов`язати державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Орлову Вікторію Валеріївну скасувати постанову про арешт коштів від 30.05.2019 року по виконавчому провадженню № 57713747, щодо виконання судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.08.2018 року по цивільній справі № 207/27830/2018 (2н/207/253/2018) за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подав відзив на скаргу (а.с.24-35), в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволені вказаної скарги. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що скаржником не надано належних та допустимих доказів та не доведено ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а отже, підстави для задоволення скарги відсутні, а дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчого документу проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис у поштовому повідомленні про отримання судової повістки, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Враховуючи ту обставину, що вказаний учасник справи повідомлявся про день та час розгляду даної справи належним чином, однак причини своєї неявки не повідомив, та беручи до уваги те, що неявка заявника не перешкоджає розгляду справи, і до суду не надходило заяви про відмову від скарги, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника за наявними у справі матеріалами.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , також, в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. У такій письмовій заяві вимоги скарги не визнали та просять у задоволені відмовити.

Ухвалою суду від 18.03.2020 року клопотання представника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про залучення заінтересованої особи по справі за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було задоволено. Вирішено залучити до участі у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в якості заінтересованої особи стягувача за виконавчим провадженням - ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 18.03.2020 року клопотання представника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про заміну заінтересованої особи по справі за скаргою ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було задоволено. Вирішено замінити Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скаржника, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право державного виконавця, прийняти виконавчий документ до виконання, відкрити виконавче провадження та вживати заходів щодо примусового виконання відповідного судового рішення.

Судом встановлено, що судовим наказом Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.08.2018 року по цивільній спрок я заберуаві № 207/27830/2018 (2н/207/253/2018) було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ набрав чинності у встановленому законом порядку.

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.11.2018 року відкрито виконавче провадження № 57713747 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, у тому числі, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; а також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Нормами абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту лише на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Суд зазначає, що будь-яких інших заборон щодо звернення стягнення та накладення арешту законом не визначені. Таким чином, наведені норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, на який зараховується заробітна плата боржника.

Оскаржуючи постанову про накладення арешту на кошти боржника від 30.05.2019 року, скаржник, як на підставу для задоволення скарги посилався лише на те, що його відповідний рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання або накладення арешту або звернення стягнення на нього заборонено законом.

Разом із цим, оглядом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 27.02.2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направило на адресу Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі з повідомленням про те, що боржнику ОСОБА_1 відкритий банківський рахунок № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (а.с. 99). Будь-які відомості про те, що вказаний рахунок є зарплатним рахунком, або рахунках із спеціальним режимом використання, вказаний лист не містить.

У зв`язку із чим, постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Орловою Вікторією Валеріївною від 30.05.2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках відкритих у АТ «Райффайзен Банк аваль», НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , на всіх інших відкритих рахунках, а також, на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Таким чином, суд доходить висновку, що державний виконавець під час винесення вказаної постанови від 30.05.2019 року діяв у межах та у спосіб, що визначені вказаним нормами чинного законодавства.

Суд окремо зазначає, що статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» , передбачена можливість стягнення у тому числі, на заробітну плату, боржника у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Також ч. 2 статті 70 цього Закону передбачена можливість утримання із заробітної плати боржника за виконавчими документами заборгованості. Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. При цьому, накладення арешту на кошти боржника, що містяться на банківських рахунках, та звернення стягнення на ці кошти є двома різними за своїм змістом виконавчими діями, і матеріали справи не містять доказів того, що на ці кошти, які перебувають на рахунку у АТ «Райффайзен Банк аваль», НОМЕР_1 / НОМЕР_2 звернуто стягнення.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно ч. 1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно до ч. 2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступі до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату.

Таким чином, суд, ознайомившись з усіма доводами заявника, приходить до переконливого висновку, що дії державного виконавця були правомірними та відповідають Закону.

У відповідності до вимог ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, якою визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) у разі встановлення обґрунтованості скарги, або суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено.

За встановлених судом обставин, в задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 , слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 21, 28, 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Розділу ХІІ ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строк, зазначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя: Д.В. Мовчан

.