Справа №295/1373/20
01.06.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Ковальчук М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про зняття з реєстрації місця проживання,-
Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації місця проживання відповідача за даною адресою.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 01.06.2020 року прийнято відмову позивача від позову в частині вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та провадження у справі в цій частині закрито.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 підтримала, обгрунтовуючи свої позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.
Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, конструкція ст. 405 ЦК України передбачає, що саме власник має право вимагати від осіб, які є членами його сім`ї та відмінними від власників житла усунення порушення його прав шляхом визнання втратившим право користування. Можливість визнання втратившим право користування житлом його власника/співвласника положеннями діючого законодавства не передбачена та є виключною в силу наявних конституційних гарантів захисту права власності, його непорушності та збереження за власником.
Відповідно свідоцтва про праву на спадщину за законом від 18.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 666, позивач після смерті матері успадкувала 1/4 частку вказаної квартири, та, як слідує з договору дарування частки квартири від 29.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А., зареєстрованого в реєстрі за № 959, батько ОСОБА_3 передав безоплатно у власність - подарував ОСОБА_1 1/4 частку цієї ж квартири. ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_1 , що вбачається копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Житомирським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 13.09.2016 року.
Згідно акту комісії ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» від 23.07.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з 2014 року.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливі лише при вирішенні спору про житлові права. Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17.
Відповідач є колишнім членом сім`ї позивача та співвласником квартири АДРЕСА_1 , до якого у даному позові не заявлено зазначених вище позовних вимог, а саме: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою, проте поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше), тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 391, 386, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 76-81, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про зняття з реєстрації місця проживаннявідмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Третя особа: Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради (адреса: 10014, м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ - 40392354).

Повне судове рішення складено 05.06.2020 року.

Суддя Л.М. Семенцова