Номер провадження: 22-ц/813/3950/20
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах розгляду апеляційної скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвоката Зауліної Ольги Григорівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частку майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частку майна.

Позовна заява мотивована тим, що з 1991 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

25.11.1993 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом, вести спільне господарство та спільний бюджет. В період спільного сумісного проживання у сторін народилася друга дитина.

23 липня 2006 року сторони знову зареєстрували шлюб.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 липня 2017 року визнано фіктивним розірвання шлюбу, яке було зареєстроване Київським районним у м.Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 25.11.1993 року, актовий запис № 1190.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що під час спільного сумісного проживання, сторони набули спільне майно, зокрема земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за цією самою адресою.

У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється мирним шляхом вирішити питання щодо поділу майна, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано, що земельна ділянка, площею 543 кв.м. та житловий будинок, загальною площею 349,3 кв. що розташовані в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 373 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвокат Зауліна Ольга Григорівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвоката Зауліної Ольги Григорівни та призначено справу до розгляду.

Вподальшому, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Разом з тим, просила зупинити стягнення за виконавчим листом, виданим Київським районним судом м.Одеси в межах справи №520/6543/14-ц, за результатом розгляду якої було звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема спірний житловий будинок та земельну ділянку в рахунок погашення ОСОБА_2 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» кредитної заборгованості.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ОСОБА_2 спірне майно було передано в іпотеку банку в рахунок забезпечення кредитної заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2018 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу цього майна на електронних торгах за початковою ціною 5 877 842 грн. з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 8069066 грн. за кредитним договором №МL-500/098/2007 від 13.07.2007 року .

Наразі, спірне майно виставлено на торги.

У зв`язку з тим, що спірне майно, на думку ОСОБА_1 , є спільною власність подружжя та належить кожному в рівних частках, просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно до розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке придбано ними за час спільного проживання за спільні кошти.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2018 року було задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки зокрема житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу цього майна на електронних торгах за початковою ціною 5 877 842 грн. з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 8069066 грн. за кредитним договором №МL-500/098/2007 від 13.07.2007 року .

У зв`язку з тим, щоб не виникало труднощів з виконанням рішення у разі задоволення позову ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне накласти арешт на Ѕ частину спірного майна.

Разом з тим, колегія суддів відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення стягнення за виконавчим листом, виданим Київським районним судом м.Одеси в межах цивільної справи №520/6543/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу цього майна на електронних торгах з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №МL-500/098/2007 від 13.07.2007 року з огляду на наступне.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, Закону України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження до компетенції виконавця, а не суду. Не наділено суд правом зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій і нормами ЦПК України.

Передбачене п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову у разі, коли порушено питання про перегляд рішень, на підставі якого виданий цей виконавчий лист.

Одночасно суд не вправі вжити заходи забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця.

Разом з тим, учасник виконавчого провадження (боржник) не позбавлений права оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність виконавця, зокрема щодо відмови зупинити виконавче провадження за зверненням боржника або не зупинення виконавцем виконавчого провадження з урахуванням обставин передбачених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України та ст. ст.. 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження», Одеський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт:

- на Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0543 га, та яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

- на Ѕ частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в частині вжиття заходів забезпечення позову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 11.06.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова