Провадження № 6/754/445/20
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2020 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання, -

в с т а н о в и в:

Заявник ПАТ «МТБ Банк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.11.2015 року було задоволено позовну заяву ПАТ «МТБ Банк», який є правонаступником ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 23.02.2016 року представник банку отримав 4 виконавчі листи. 01.04.2016 року постановою ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження № 50664437 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення на користь банку судового збору в розмірі 1827,00 грн. 07.04.2016 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві було відкрито виконавче провадження № 50697388 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 236 680,02 дол. США та 1 302 420,00 грн. Також, вказаним відділом 05.04.2016 року було відкрито виконавче провадження № 50697248 відносно боржника ОСОБА_2 про стягнення на користь банку вищевказаної заборгованості. 06.05.2016 року постановою ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження № 51001675 про стягнення з боржника ОСОБА_2 судового збору на користь банку в розмірі 1827,00 грн. Проте, 24.05.2017 року рішенням Апеляційного суду м.Києва було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.11.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вимог у цій частині відмовлено. 09.01.2020 року касаційною інстанцією було залишено без змін рішення апеляційної інстанції.

Як зазначає заявник, посилаючись на вищевказане рішення Апеляційного суду м.Києва від 24.05.2017 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві було повернуто виконавчі листи про стягнення заборгованості з боржників, а саме: постановою від 12.09.2017 року у виконавчому провадженні № 50697388 відносно боржника ОСОБА_1 ; постановою від 28.02.2017 року у виконавчому провадженні № 50697248 відносно боржника ОСОБА_2 . На думку заявника, вказані дії Відділу в частині винесення постанови про повернення виконавчого листа до суду від 12.09.2017 року відносно боржника ОСОБА_1 є незаконними, оскільки рішенням Апеляційного суду м.Києва рішення Деснянського районного суду м,Києва скасовано в частині вимог до ОСОБА_2 і постановлено нове, який у задоволенні вимог банку в цій частині відмовлено.

Заявник вказує на те, що з метою сприяння виконання рішення суду, 13.02.2020 року представник банку ознайомилась з матеріалами справи, однак, жодного виконавчого листа у справі не було виявлено. Крім того, старшим державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві було скеровано до суду подання про видачу дублікату виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення судового збору на користь банку. Але ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2018 року подання було визнано неподаним та повернуто заявнику. Таким чином, встановлення місцезнаходження виконавчих листів відносно боржника ОСОБА_1 є неможливим. При цьому, банк доклав усіх зусиль для їх пошуку.

Вказуючи на вищенаведені обставини, заявник просить видати дублікати виконавчих листів відносно боржника ОСОБА_1 .

Крім того, заявник вказує на те, що в разі видачі дублікатів виконавчих листів в них буде зазначена дата їх видачі 24.02.2016 року. Отже, буде пропущено строк їх пред`явлення до виконання, який пропущено з поважних причин в зв`язку з втратою виконавчих листів, а тому заявник просить задовольнити його заяву і в цій частині.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Представником заявника надано додаткові пояснення у справі, в яких вона просить розглядати справу в її відсутність. Також, представником заявника зазначено про те, що постановою державного виконавця від 29.06.2017 року було повернуто виконавчий документ стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, вказаний виконавчий лист до банку не надходив, а державний виконавець зверталась до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа, яке було їй повернуто.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи № 754/10173/14-ц, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.11.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 236 680,02 доларів США та 1 302 420,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. Стянуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

24.02.2016 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи, які було пред`явлено на примусове виконання до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві та до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 24.05.2017 року рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.11.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог в цій частині відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 09.01.2020 року рішення апеляційного суду м.Києва від 24.05.2017 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Суд вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень до Цивільно-процесуального кодексу України, що набрав чинності 15.12.2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягував або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

В той же час, суд зауважує на те, що згідно ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частинами 1, 2 ст.273 ЦПК України визначає, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п.29.31 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 року № 173, в редакції від 28.12.2015 року, чинній на час видачі виконавчих листів та апеляційного розгляду, для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Згідно п.29.32 вказаної Інструкції, виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача.

Так, виконавчі листи, про видачу дублікатів яких просить заявник, було видано 24.02.2016 року. Проте, оскільки відбувався апеляційний перегляд судового рішення, воно набрало законної сили лише 24.05.2017 року. Тобто, виконавчі листи, видані до набрання рішенням законної сили, втратили свої чинність і заявник мав звернутись до суду з заявою про видачу нових виконавчих листів з актуальною датою набрання рішенням законної сили, а також з урахуванням змін, внесених рішенням апеляційної інстанції (зокрема, було змінено порядок стягнення заборгованості з солідарного на одноособове). Наведене виключає можливість видачі дублікатів виконавчих листів від 24.02.2016 року та вирішення питання про поновлення строку на їх пред`явлення до виконання.

Що ж стосується посилань заявника на неправомірність дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м.Києві щодо повернення виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 , то зазначені твердження судом не приймаються, оскільки в разі незгоди з діями державного виконавця заявник мав право на звернення до суду з відповідною скаргою в порядку ст.447 ЦПК України. Однак, заявник наявним правом не скористався. Дослідження ж питання законності дій державного виконавця при розгляді даної заяви виходить за межі предмету розгляду.

Інші доводи заявника висновки суду не спростовують та підстав для задоволення заяви не дають.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Таким чином, всебічно проаналізувавши доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 3 , 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», боржник: ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 червня 2020 року.

Суддя: