Провадження № 2/679/90/2020
Справа № 679/1697/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1697/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Сергія Леонідовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Омельчука С.Л. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, у якому представник просить суд включити до складу судових витрат по справі №679/1697/19 витрати позивача ОСОБА_1 , понесені на правову (правничу) допомогу за договором про надання правової допомоги №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року в сумі 11 000,00 гривень та покласти такі витрати на відповідача.

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що 10 жовтня 2019 року між Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №10/10/19 року (разом із додатковою угодою №1 до нього) щодо захисту прав та законних інтересів позивача з питань стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 05 квітня 2019 року.

В порядку виконання умов договору Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» надано всю необхідну правову допомогу ОСОБА_1 , з приводу чого 10 червня 2020 року складено Акт прийому-передачі виконаних робіт на суму 11000,00 гривень.

Оскільки ОСОБА_1 на підставі виставленого рахунку на оплату №02/06/20 від 10 червня 2020 здійснив перерахування Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» коштів в зазначеному вище розмірі, представник ОСОБА_3 , посилаючись на норми права, які містяться у ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить такі покласти на відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Розгляд даного клопотання ОСОБА_3 просив здійснити без його участі та участі позивача, про що зазначив у самому клопотанні.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Процик В.В. у судове засідання, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання, не з`явилися. 25 червня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив клопотання розглядати без його участі, та заперечення на клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу. В обґрунтування останнього ОСОБА_2 зазначив, що розмір правової допомоги, яку просить позивач з нього стягнути, є завищеним та неспівмірним витратам з наданих послуг.

Окрім того ОСОБА_2 зазначив, що форма договору про надання правової допомоги не відповідає вимогам законодавства.

Вказав останній у запереченні також на те, що суд зобов`язаний у даному випадку оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтована.

На підставі наведеного та посилаючись на ст. 137 ЦПК України, ОСОБА_2 просить у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

10 червня 2020 року Нетішинським міським судом Хмельницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним, яким первісний позов задоволено повністю, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

17 березня 2020 року представник ОСОБА_3 письмово на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив суд про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу з відповідними доказами понесення таких витрат.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи убачається, що інтереси позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 під час розгляду справи представляв адвокат Омельчук С.Л. згідно ордера серії РН-768 №108 (арк. спр. 53), яким від імені ОСОБА_1 подавався відзив на зустрічну позовну заяву 28 лютого 2020 року, також 19 березня 2020 року, 23 квітня 2020 року, 18 травня 2020 року та 09 червня 2020 року подавались заяви про відкладення розгляду справи, був присутнім у підготовчому засіданні 12 лютого 2020 року, яке тривало з 11:12:01 до 13:31:16 (арк. спр. 47), у підготовчому засіданні 03 березня 2020 року, яке було відкладено по причині неявки представника ОСОБА_4 та тривало з 12:29:11 до 12:33:55 (арк. спр. 65), у підготовчому засіданні 13 березня 2020 року, яке тривало з 15:21:25 по 15:55:09 (арк. спр. 72). Судові засідання, якими завершився розгляд справи 09 червня 2020 року (арк. спр. 103-104) та 10 червня 2020 року (арк. спр. 105) проводилось за відсутності представника ОСОБА_3

10 жовтня 2019 року між Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №10/10/19 (разом із додатковою угодою №1 до нього) щодо надання останньому правової допомоги з питань стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 05 квітня 2019 року (арк. спр.115-117 ).

Згідно п. 3 додаткової угоди №1 від 10 жовтня 2019 року до Договору про надання правової допомоги, вартість послуг з надання правничої допомоги (гонорар) сторонами визначена в таких розмірах: складання листа-вимоги, позовної заяви та інших процесуальних документів по справі - 5000 гривень; участь адвоката у судовому засіданні - 2000 гривень.

10 червня 2020 року Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 складено акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) по договору про надання правової допомоги №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року, згідно якого сукупна вартість наданих послуг становить 11000 гривень, з яких: складання для замовника документів (лист-вимога від 10 жовтня 2019 року; позовна заява; заява про забезпечення позову; відзив на зустрічну позовну заяву) 5000 гривень, допомога у судових засіданнях по справі 12 лютого 2020 року (2000 гривень), 03 березня 2020 року (2000 гривень) та 12 березня 2020 року (2000 гривень).

Згідно квитанції №10 від 12 червня 2020 року на підставі рахунку на оплату №02/06/20 від 10 червня 2020 року, ОСОБА_1 на користь Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» сплачено грошові кошти у розмірі 11 000 гривень (арк. спр. 119, 120).

Як убачається зі змісту вищевказаної квитанції, призначенням платежу є «За надання правової допомоги згідно договору №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом дев`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги,що визначено ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215-15.

Також у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду .

Розподіляючи понесені ОСОБА_1 втрати на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку про те, що надані: договір про надання правової допомоги №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року, додаткова угода № 1 від 10 жовтня 2019 року до договору про надання правової допомоги №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) по договору про надання правової допомоги №10/10/19 від 10 жовтня 2019 року з описом робіт (послуг), виконаних для надання правової допомоги на загальну суму 11000 гривень,рахунок на оплату №02/06/20 від 10 червня 2020 року, а також квитанція №10 від 12 червня 2020 року на суму 11 000 гривень не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені заявником витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 гривень є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

При цьому суд зважає на аргументи ОСОБА_2 щодо неспівмірності витрат, зазначені ним у письмових запереченнях, які, на переконання суду, є доведеними з врахуванням встановлених вище обставини.

З огляду на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 6 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене клопотання представника про компенсацію витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвоката Омельчука Сергія Леонідовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики удаваним - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Гавриленко