Справа № 445/1381/19 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/811/647/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що відповідно до Генеральної угоди № б/н від 22.02.2016, відповідачка отримала кредит у розмірі 6174 грн 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, зокрема, забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, в тому числі за допомогою картки та фінансового телефону. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням та станом на 18.06.2019 загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 11022,97 грн, яка складається з наступного: 3955,65 грн заборгованість за кредитом; 1133,31 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 5063,04 грн - заборгованість за пенею та комісією, штрафи відповідно д п.2.2 Генеральної угоди 870,97 грн. На підставі наведених мотивів позивач просить задоволити позовні вимоги.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2016 року у розмірі 3955 грн 65 коп. (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривні 65 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 689 грн (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп. понесених позивачем судових витрат.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»», - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт не згодний в частині відмови у стягненні частини заборгованості за процентами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, вважає, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами, комісії, пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині залишити без змін.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 підписала Генеральну угоду № б/н від 22.02.2016, згідно якої отримала кредит у розмірі 6174,81 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До кредитного договору банк додав а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з розрахунку заборгованості наданого позивачем, у відповідача станом на 18.06.2019 загальна заборгованість, становить: 11022,97 грн, яка складається з наступного: 3955,65 грн заборгованість за кредитом; 1133,31 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 5063,04 грн - заборгованість за пенею та комісією, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 870, 97 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наявної у відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 3955 грн 65 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті у заяві від 22.02.2016.

Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.02.2016 згідно якої отримала кредит у розмірі 6174 грн 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем копію Генеральної угоди б/н від 22.02.2016.

Підписана ОСОБА_1 . Генеральна угода б/н від 22.02.2016, серед інших істотних умов кредитування, містить умови щодо розміру базової відсоткової ставки в місяць - 0,833%, а також у п.2.2 Генеральної угоди передбачено штраф за порушення зобов`язань (а.с 6).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не оспорювала умови кредитування та отримання нею встановленого банком розміру кредитного ліміту.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

З урахуванням наявності в матеріалах справи зазначеної вище Генеральної угоди б/н від 22.02.2016, підписаної позичальником, апеляційний суд доходить висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як убачається з матеріалів справи, у Генеральній угоді б/н від 22.02.2016, з якою була ознайомлена позичальник ОСОБА_1 , про що свідчить проставлений нею підпис, зазначені, процентна ставка, умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафу) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.6).

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, штрафу за порушення зобов`язання слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом - 1133,31 грн; а також штраф відповідно до п.2.2. Генеральної Угоди - 870,97 грн.

Доводи апеляційної скарги, щодо стягнення пені відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, розмір такої вказано в Умовах та Правилах, а такі відповідачем не були підписані.

Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та штрафу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості по процентам за користування кредитом - 1133,31 грн та штраф, передбачений відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 870, 97 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах та штрафу - скасувати.

Ухвалити нову постанову в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по процентах за користування кредитом - 10335,12 грн, штраф - 870,97 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 16.06.2020

Головуючий

Судді