Дата документу 04.06.2020
Справа №937/2516/20
Провадження 2-о/937/334/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський районний суд Запорізької області

у складі головуючої судді Колодіної Л.В.,

за участю секретаря Арифової Л.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник за законом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області, про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , діючи як законний представник за законом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ближнє Борисово, Горьківської області, Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 15.07.2019 р., актовий запис №1585 відносно сина ОСОБА_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 19.11.2011 року, актовий запис №1429 та визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_2 .

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона з 2005 року перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 . Її цивільний чоловік був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, з вказаного часу вони проживали разом в квартирі, яка належить їй на праві власності за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_2 . Останній піклувався про них: забирав з пологового будинку, але на другий день поїхав на заробітки за межі міста, тому вона зареєструвала дитину на своє ім`я, а по батькові дала по чоловікові. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_5 її цивільний чоловік помер. До цього часу вони проживали разом, вели спільне господарство. Померлий вважав себе батьком дитини, виявляв турботу, приймав участь не лише в утриманні, але і в вихованні дитини. Він не приховував цей факт від рідніх, друзів та сусідів. Мати її цивільного чоловіка вважає себе бабусею їхнього сина та підтримує родині стосунки з ними і після смерті свого сина. Рідня померлого чоловіка та всі навколишні вважали їх сім`єю. Вони хотіли оформити свої відносини офіційно, але в 2015 року чоловік захворів на онкологію. Вони боролися за його життя, все інше стало неважливим. Похованням чоловіка займалася вона. Оскільки вона сама утримує сина, то звернулася до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької за допомогою. Фахівцями ПФ було роз`яснено, що їй на утримання дитини можуть призначити пенсію з нагоди втрати годувальника, за умови надання доказів батьківства померлим. Таким чином, встановлення факту батьківства має значення для реалізації її та сина особистих немайнових та майнових прав, зокрема, права на матеріальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б). Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, на її задоволенні наполягала та пояснила суду, що з листопада 2005 року вони з ОСОБА_3 проживали разом, мали спільний бюджет. Чоловік піклувався про них, забирав з пологового будинку, вважав себе батьком дитини, виявляв турботу про них. Однак вони не встигли зареєструвати шлюб, бо довго хворіла дитина і не було часу. Похованням чоловіка займалась заявниця.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області у судове засідання не з`явився. 28.04.2020 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Пенсійного фонду, просили прийняти рішення за матеріалами наявними в справі та доказами отриманими при слуханні справи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сусідкою родини ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з грудня 2001 року. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2004 року. Згодом в них народився син ОСОБА_8 ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9 . Вони робили усі покупки разом, однак у шлюбі не були зареєстровані. Похованням ОСОБА_3 займалася ОСОБА_5 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 є її сином, а ОСОБА_5 - його цивільна дружина. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_2 - її онук. Син приймав участь не лише в утриманні дружини та сина, але й займався вихованням дитини та проживав разом з ОСОБА_1 в м. Мелітополі. Вона є бабусею ОСОБА_9 , підтримує родині стосунки з ОСОБА_12 та онуком і після смерті свого сина. Похованням її сина займалася ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що померлий ОСОБА_11 є його рідним братом. За життя брат мешкав з ОСОБА_5 у м. Мелітополі приблизно біля 15 років. Від спільного проживання в них народився син ОСОБА_9 . Про те, що брат був батьком ОСОБА_9 знали всі, ні від близьких, ні від знайомих брат цього не приховував. Похованням брата займалася ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1ст.135 цього Кодексу.

Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15.07.2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії НОМЕР_1 /а.с.6/.

За життя ОСОБА_11 проживав разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області /а.с.12/.

Так, ОСОБА_11 визнавав себе батьком цієї дитини, продовжував проживати з ними однією сім`єю, приймав активну участь у вихованні дитини та матеріально забезпечував сім`ю. Після народження ОСОБА_14 у свідоцтві про його народження було внесено запис прізвища батька « ОСОБА_2 » зі слів матері.

Разом із тим, доказами, на підставі яких суд встановлює той факт, що ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є показання допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 ..

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання матеріальної допомогу у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання матеріальної допомогу у зв`язку з втратою годувальника, на думку суду, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо його дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.293,294,319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_5 , яка діє як законний представник за законом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області, про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ближнє Борисово, Горьківської області, Росія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181,185,210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Заявник: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ін..н. НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізької області, місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б.

Суддя: Л.В. Колодіна