Справа № 703/1755/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сміла цивільну справу за заявою голови правління КС «Добросвіт» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання, -

встановив:

Заявник КС «Добросвіт» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 жовтня 2009 року позов КС «Добросвіт» задоволено повністю. З ОСОБА_1 на користь КС «Добросвіт» стягнуто борг в сумі 3413 грн. 65 коп.

Заявником було отримано виконавчий лист та направлено його на виконання до Смілянського відділу МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

1 травня 2020 року заявник звернувся до виконавчої служби із запитом та отримав відповідь про те, що виконавче провадження щодо ОСОБА_1 завершене 10 вересня 2015 року.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити його заяву.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, судом встановлено наступне.

Відповідно п. 17. 4 перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 2-2564/2009 від 14 жовтня 2009 року позов КС «Добросвіт» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з останнього 3413 грн. 65 коп. боргу та судових витрат.

1 травня 2020 року голова правління КС «Добросвіт» звернувся із заявою до Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням повідомити про стан виконання виконавчого провадження.

З відповіді Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 7 травня 2020 року вбачається, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Добросвіт» 3413 грн. 65 коп. боргу перебувало на виконанні, однак 10 вересня 2015 року завершено.

Суд вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (тут і далі по тексту в редакцій, чинній на час видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Згідно з статею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст.81 ЦПК України, вказує на те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд звертає увагу на те, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа до поданої заяви надано не було так як і на підтвердження поважності причин пропцстру строку на його пред`явлення до виконання.

Заява КС «Добросвіт» мотивована тим, що рішення суду не виконано, хоча стягувачем виконавчий лист було направлено на виконання до Смілянського МВ ДВС. Заявник вважає, що після закінчення виконавчого провадження у вересні 2015 року оригінал виконавчого листа мав бути направлений на їх адресу, однак до них він не надходив, тому в них є підстави вважати, що він втрачений.

Суд вважає, що такі посилання заявника не можуть бути підставою для поновлення строку, оскільки вирішення питань внутрішньої діяльності банку є його виключною компетенцією і не може створювати стягувачу жодних перешкод в реалізації права на звернення з заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Таким чином, стягувач мав юридичну і фактичну можливість пред`явити виконавчий лист до виконання у встановленому законом порядку, однак з 2015 року не зробив зазначеного без поважних причин.

Відтак, суд приходить до висновку, що у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник не навів жодної поважної причин пропуску такого строку.

Суд зауважує і на те, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше десяти років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання і не може застосовуватися автоматично.

Суд звертає увагу і на те, що заявником не надано належних доказів в обгрунтування заяви.

На обґрунтування заяви заявником надано лише відповідь Смілянського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), інших доказів не надано.

Таким чином, всебічно проаналізувавши доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 3 , 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви голови правління КС «Добросвіт» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: В.О. Прилуцький