02.06.2020 Справа № 756/9843/19
Унікальний № 756/9843/19
Провадження № 2/756/1587/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Макарової С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Оболонського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить визнати протиправними та скасувати висновок Оболонського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києва №77від 19.06.2019 про відмову у внесенні змін до актового запису № 29 від 07.04.1965 року; зобов`язати Оболонський районний у м. Києві відділ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києва внести зміни до актового запису про народження № 29 від 07.04.1965 p., складеного Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ОСОБА_1 , виправивши національність матері з «українка» на «полька»; зобов`язати Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області внести зміни до актового запису про народження № 415 від 03.08.1955 p., складеного Виконавчим комітетом Києво-Святошинської райради народних депутатів Київської області на ОСОБА_2 , виправивши національність батька з «українець» на « поляк », національність матері з «українка» на «полька».

В обґрунтування позову вказує, що його мати, баба та дід по лінії матері, їх близькі родичі були уродженими поляками, розмовляли польською мовою, мешкали на території України та сповідували римо-католицьку віру, дотримуючись польських традицій та виховуючи дітей у традиціях польської культури, вважає відомості щодо національності матері та національності її батьків, зазначені в Актовому записі № 29 та актовому записі №415 неправильними та такими, що не відповідають дійсності через антирелігійну та репресивну політику, що проводила радянська влада у 20-60 рр. XX ст. в Україні.

Тому він звернувся до Оболонського РВ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві із заявою про внесення змін до Актового запису № 29 щодо виправлення національності матері з «українка» на «полька».

Висновком №77 від 19.06.2019 року Оболонського РВ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві позивачу було відмовлено у внесенні виправлень у графі національність матері «українка» на «полька» у Актовому записі № 29 від 07.04.1965 року у зв`язку з відсутністю підстав, зазначивши, що зміна національності чинним законодавством не передбачена.

Позивач вказує, що виправлення записів у акті цивільного стану про його народження та про народження його матері в частині неправильного (помилкового) зазначення національності батьків, необхідне йому для впорядкування документів, для реалізації особистих прав: підтвердження польського походження його родини, а також можливістю скористатися пільгами та гарантіями, які надаються Республікою Польща громадянам України польського походження та їх нащадкам відповідно до Закону «Про карту поляка» від 07.08.2007р., а протиправна відмова Оболонського РВ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві у внесенні змін до Актового запису щодо виправлення неправильної національності його матері у Висновку № 77 від 19.06.2019р., може позбавити його та його нащадків права скористатись вказаними правами.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник Оболонського районного у м.Києві ВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника згідно вимог чинного законодавства.

Представник Києво-Святошинського РВ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відділу.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Оболонський районний у м. Києві відділ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києва та Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області внести відповідні зміни до актового запису про своє народження, зазначивши національність матері «полька» та до актового запису про народження матері ОСОБА_2 , зазначивши національність батька « поляк », національність матері «полька».

Як вбачається з правової позиції висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 810/2732/18 від 11.09.2019 р. належність особи до певної національності не підлягає розгляду в судовому порядку взагалі з огляду на наступне.

Положеннями ч.1-3ст.49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

У частині першій статті 315 ЦПК України, наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст.300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, не підлягає розгляду в судовому порядку взагалі, а відтак згідно ч.1 п. ст. 255 ЦПК України, провадження у справі має бути закрито.

Керуючись ст.ст. 19, 255-256, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Оболонського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (код ЄДРПОУ - 26089032, адреса місцезнаходження: м.Київ, Оболонський пр-т., 28-в), Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ - 22208054, адреса місцезнаходження: Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Білогородська, 134-б), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 червня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко