справа № 489/3647/19 провадження №2/489/414/20
РІШЕННЯ

Іменем України

17 червня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за сплату житлово-комунальних послуг у розмірі 8942,93 грн. та судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що він є співвласником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою також зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та їх спільний неповнолітній син ОСОБА_3 . На сьогоднішній день вони з відповідачем не перебувають у законному шлюбі, проте проживають за однією адресою. З моменту розірвання шлюбу кошти на утримання квартири та надання житлово-комунальних послуг сплачує тільки позивач, відповідач не проводила жодної оплати на утримання житла, крім того, на між сторонами не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири. За період з 05.02.2018 по момент звернення до суду з позовом, позивач сплатив кошти на утримання квартири та надання житлово-комунальних послуг у розмірі 17885,86 грн. Оскільки сторони проживають в одній квартирі відповідач зобов`язана сплачувати половину вартості житлово-комунальних послуг. За такого, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 10.06.2020 15:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та проти їх задоволення заперечує.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 17.09.2004, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М., зареєстрованого в реєстрі за №1239.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.02.2018 по цивільній справі №489/2392/17.

Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світанок» №1-25.06 від 25.06.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; власником особового рахунку є позивач.

За приписами частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положенням частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог статті 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Крім того, Правила користування приміщеннями житлових будинків затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

Враховуючи положення статті 541 ЦК України зобов`язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер. Таким чином, особи, які проживають в квартирі власника, несуть солідарні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог частини першої статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ.

У відповідності зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Зі змісту рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.02.2018 по цивільній справі №489/2392/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слідує, що спільний син сторін по справі ОСОБА_3 є неповнолітнім, а батьки є законними представниками неповнолітніх дітей і повинні сплачувати витрати за своїх дітей. Таким чином, позивач та відповідач мають сплачувати витрати за комунальні послуги дитини солідарно, тобто кожен по 1/2 частині.

Таким чином позовні вимоги позивача про відшкодування Ѕ частини сплачених ним коштів на утримання квартири та оплату житлово-комунальних послуг ґрунтується на законі.

Між тим, суд не погоджується з розміром заборгованості, вказаним позивачем.

З матеріалів справи встановлено, що на утримання та сплату житлово-комунальних послуг за квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 08.06.2018 по 24.04.2019 позивачем було сплачено 17775,86 грн., які складаються з: 8421,27 грн. - сплата за опалення; 4588,07 грн. - за електроенергію; 501,60 грн. - газопостачання; 1701,04 грн. - платежі населення за воду; 2563,88 грн. - квартплата.

При цьому суд не враховує надану позивачем квитанцію №0.0..1 від 07.02.2019, в призначенні платежу якої вказано: «за електроенергію від ОСОБА_4 , о/р НОМЕР_1 , АДРЕСА_4», оскільки оплата проводилась не позивачем, а ОСОБА_4 за оплату житлово-комунальної послуги за іншою адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем Ѕ частини сплачених позивачем коштів на утримання квартири та оплату житлово-комунальних послуг в період з 08.06.2018 по 24.04.2019 у розмірі 8887,93 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 763,67 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 8887,93 грн. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 93 коп.) в рахунок відшкодування сплачених ОСОБА_1 коштів на утримання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та оплату житлово-комунальних послуг в період з 08.06.2018 по 24.04.2019.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 763,67 грн. (сімсот шістдесят три гривні 67 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 17.06.2020.

Суддя І.В.Коваленко