Дата документу 09.06.2020 Справа № 334/1200/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/1200/20 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
№ 22-ц/807/1850/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлової А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого за довіреністю діє адвокат Працевитий Г.О. до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець Павелків (Вовк) Тетяна Леонідівна про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С., приватний виконавець Павелків (Вовк) Т ОСОБА_2 Л. про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі адвоката Працевитого Г.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець Павелків (Вовк) Тетяна Леонідівна про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд, першої інстанції вважав, що справа не підлягає розгляду в цьому суді та вважав необхідним передати справу за підсудністю до іншого суду з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч.12 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард» знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, вул.. Саксаганського, буд. 105, (Голосіївський район м. Києва) виконується виконавчий напис Приватного нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктора Станіславовича, (юридична адреса реєстрації: 08201, м. Ірпінь, вул. Мечнікова, буд. 103), приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вовк) Тетяна Леонідівна, місцезнаходження якої є адреса: 02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, буд.6 (Дніпровський район м. Києва).

Таким чином, на думку суду першої інстанції, вказана цивільна справа Ленінському районному суду м. Запоріжжя територіально не підсудна, оскільки відповідач та приватний виконавець, де виконується виконавчий напис нотаріуса, зареєстровані у м. Києві, тобто за межами територіальної юрисдикції Ленінському районному суду м. Запоріжжя

Нормами п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Поняття «місце виконання судового рішення`визначено законом.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Разом з тим, суд першої інстанції зробив безпідставний висновок про те, що місцем виконання виконавчого напису у даному випадку є місце роботи приватного виконавця, який може вчиняти дії на всій території України.

Та обставина, що приватний нотаріус може вчиняти виконавчі дії на всій території України не змінює визначення місця виконання судового рішення, зазначеного у законі.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Положенням частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. (частина перша статті 24 Закону України "Про виконавче провадження").

Тож за Законом «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Місце проживання або місце перебування фізичної особи, визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року На 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України».

Місцем проживання є адміністративно територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої фізична особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Реєстрацією місця проживання або місця перебування фізичної особи є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестись офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

При цьому, підтвердженням реєстрації місця проживання або місця перебування фізичної особи є довідка, яка видається органом реєстрації.

Місце роботи місце, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу та підприємство, установа, організація, фізична особа, фізична особа підприємець, виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. (КЗпП України)

Місцем знаходження майна є адреса, за якою знаходиться майно, належне боржнику.

Всі зазначені складові ( місце проживання, перебування боржника, його майно тощо знаходяться в м. Запоріжжі.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2020 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови апеляційним судом складено 12 червня 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков