Провадження № 2/742/638/20
Єдиний унікальний № 742/757/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У березні 2020 року позивач звернулася до суд з позовною заявою до відповідача в якій просила здійснити поділ належного їм як подружжю майна, що було придбане під час спільного проживання, в якій, після залишення частини позову без розгляду, просить визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Аргументує свої вимоги тим, що з 05.11.1999 по 18.02.2020 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

18 лютого 2020 року шлюб між ними було розірвано.

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі ними був придбаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що був зареєстрований на ім`я відповідача.

На сьогоднішній день в досудовому порядку спір вирішити неможливо, тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального провадження на 09 год. 00 хвилин 09 квітня 2020 року.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 28 квітня 2020 року.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 18 травня 2020 року.

Узвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 год. 11 червня 2020 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2020 року позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 81000 (вісімдесят одну тисячу) грн. грошової компенсації вартості 1 /2 частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN 70 Х02А, кузов НОМЕР_2 , 1999 року випуску залишено без розгляду.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що будинок придбаний під час спільного проживання, але заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому пояснив, що спірний будинок куплений за його особисті кошти від продажу 2005 року іншого належного йому будинку, який він продав за 1400 доларів США .

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 від 05 листопада 1999 року, ОСОБА_3 05 листопада 1999 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу її прізвище змінилось на « ОСОБА_1 ».(а.с.8)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 (а.с.49-50)

18 лютого 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб(а.с.9)

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

За змістом ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно приписів ч.1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вказані норми закону регламентують презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Дана презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ч.19 Постанови Пленуму ВССУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд вважає встановленим , що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований на відповідача ОСОБА_3 придбаний під час перебування позивача та відповідача в шлюбі. Дані обставини визнані сторонами.

Твердження відповідача, що даний будинок придбаний за його осибисті кошти , які він отримав від реалізації належного йому на праві власності будинку , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідачем ненадано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будинок був придбаний за його особисті кошти.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як судом встановлено , що спірний житловий будинок був придбаний під час шлюбу, та з урахуванням рівності часток в придбаному під час шлюбу майні, суд констатує, що позивач та відповідач мають право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою:

АДРЕСА_2. VІІ . Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено, з врахуванням, що частину позовних вимог позивачем було залишено без розгляду, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 451 (чотириста п`ятдесят одну) грн. 78 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , 451 (чотириста п`ятдесят одна) грн. 78 коп. в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Коваленко