Дата документу 26.05.2020 Справа № 335/7793/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7793/19 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко І.А.
Провадження № 22-ц/807/1513/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.10.2009 року вони набули у власність в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому постійно проживають.

14.01.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжгаз» було укладено договір №59131 про надання населенню послуг з газопостачання.

18.01.2019 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було здійснено відключення постачання природного газу, шляхом обрізки труби газопроводу, який вів до їх домоволодіння та встановлення «заглушки» за їх відсутності.

Після їх вимог працівниками ПАТ «Запоріжгаз» було видано акт про порушення правил ПБСГ.

На звернення позивачів до НКРЕКП та АКМУ, працівниками відповідача 24.01.2019 року частково було відновлено газопостачання до будинку позивачів, а саме на газову плитку «Ардо» та котел «Маяк». Демонтовано кран опуску на газову плиту «Арістон», встановлена заглушка, опломбовано. В той же день було складено акт відновлення газопостачання побутовому споживачу та два акти про припинення (обмеження) розподілу природного газу.

14.03.2019 за звернення позивачів до НКРЕКП, повідомлено, що припинення газопостачання до будинку відбулося через те, що 24.01.2019 представниками ПАТ «Запоріжгаз» при здійсненні робіт з встановлення лічильника газу та підключення газопостачання до вказаного житлового будинку було виявлено невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації, а саме: самовільне встановлення газового водонагрівача і самовільний демонтаж газової плити.

Вважали, що вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки монтаж газових приладів в житловому будинку було здійснено відповідно до проектної та виконавчо-технічної документації, узгодженої із ПАТ «Запоріжгаз», в 2009 році.

Внаслідок неправомірних дій відповідача вони були вимушені придбати електричний котел та відповідне обладнання для його монтажу на загальну суму 10100,00 грн. Крім того, внаслідок різкого падіння температури у будинку, відсутності опалення та гарячої води, через переохолодження їх неповнолітні діти захворіли та перебували на лікарняному, на придбання призначених лікарем препаратів, було витрачено 893,56 грн. Внаслідок припинення газопостачання в січні 2019 року у ним збільшився обсяг спожитої електроенергії, тому ними було сплачено на 632,52 грн. більше ніж в грудні. Загальний розмір матеріальної шкоди складає 11626,08 грн.

Також внаслідок порушення відповідачем їх прав як споживачів їм завдано значної моральної шкоди. Вони пережили сильний емоційний стрес, оскільки працівники відповідача здійснили припинення газопостачання 18.01.2019 року раптово, без будь-якого попередження. Коли здійснювалося припинення газопостачання, в будинку перебували неповнолітні діти і при цьому працювали газові прилади, що могло привести до незворотних наслідків. Через безпідставне припинення газопостачання вони та їх діти позбавлені нормальних побутових умов: було неможливо готувати їжу на газовій плиті, обігрівати будинок, користуватися гарячою водою. Через відсутність належного опалення будинку в січні 2019 року діти захворіли. До теперішнього часу вони не можуть користуватися газовим водонагрівачем. Діями відповідача порушено нормальний та звичний для них ритм та спосіб життя. Вони вимушені вживати додаткових зусиль для того, щоб забезпечити побут в частині, пов`язаній із газопостачанням, придбавати електричні прилади, нести зайві витрати. Також, вимушені захищати свої права в судовому порядку. Моральну шкоду оцінили в 50 000 грн.

На підставі зазначеного просили зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 на всі газові прилади, передбачені проектною та виконавчо-технічною документацію, стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 11 626,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., всього 61 626,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відновити газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 на всі газові прилади, передбачені проектною та виконавчо-технічною документацію.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відключення газопостачання на законних підставах, недоведеність спричинення моральної шкоди відповідачам, просило скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що припинення газопостачання було здійснено без пояснення причин, акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу не відповідає вимогам законодавства, лист НКРЕКП від 14 березня 2019 року №5264/16.3.2/9-19 та приймально-здавальний акт від 23 грудня 2009 року не є доказами правомірності відключення будинку від газопостачання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії АТ «Запоріжгаз» з припинення газопостачання позивача не можна вважати законними, позивачами доведено заподіяння неправомірними діями відповідача моральної шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-10, 11, 12).

14.01.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Запоріжгаз» було укладено договір №59131 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно з яким ВАТ «Запоріжгаз» надавати за власний рахунок у строк, встановлений нормативними і технічними документами, послуги з технічного обслуговування дворових газопроводів, внутрішньо будинкових систем газопостачання: плит чотириконфоркових 2 шт., газових водонагрівачів 1 шт., іншіх пристроїв 1 шт. (а.с.13-16).

Відповідно до акту б/н від 18.01.2019 року представники ПАТ «Запоріжгаз» 18.01.2019 року припинили розподіл природного газу в домоволодіння позивачів, причини припинення газопостачання: не забезпечення власником технічного обслуговування згідно з вимогами ПБСГ; не відповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавче-технічній документації, який не містить підпису споживача ОСОБА_1 (а.с.62).

Докази відмови ОСОБА_1 від підпису суду не надані.

Згідно з актом про відновлення газопостачання (розподілу газу) побутовому споживачу б/н від 24.01.2019 року позивачам було відновлено газопостачання до ПГЧ «Ардо» та котла «Маяк» (а.с. 18).

Відповідно до актів про припинення розподілу газу б/н від 24.01.2019 року позивачам було демонтовано кран на газову плиту та газову колонку, та встановлені заглушки (а.с.19-20).

Листом НКРЕКП №5264/16.3.2/9-19 від 14.03.2019 року позивачу ОСОБА_2 повідомлено, що за наданою інформацією ПАТ «Запоріжгаз» 24.01.2019 року представниками ПАТ «Запоріжгаз» при здійсненні робіт з встановлення лічильника газу та підключення газопостачання до вказаного житлового будинку було виявлено невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації, а саме: самовільне встановлення газового водонагрівача і самовільний демонтаж газової плити. Спірні питання були врегульовані у рамках досудового вирішення спорів (а.с.21-22).

Згідно з посвідченням на право користування газом від 12.11.2009 року, яке було видано позивачу ОСОБА_1 , відповідачем дозволено користування газом за адресою: АДРЕСА_1 , газовими приборами: ПГ-4 2 шт., КГ 1 шт., котел 1 шт. (а.с.32).

В технічному паспорті, виданому ПАТ «Запоріжгаз» позивачу ОСОБА_1 , зазначено перелік газового обладнання будинку: плита газова ПГ-4 2 шт., колонка газова 1 шт., обігрівальний котел 1 шт., а також містяться відомості про проведення робіт представниками ПАТ «Запоріжгаз». Відомості про самовільне встановлення газового водонагрівача і самовільний демонтаж газової плити в технічному паспорті відсутні (а.с.33-34).

Відповідно до п.1 Глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

За приписами п. 4 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, при припиненні (відновленні) газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Відповідно до положень глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.

За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про ненадання відповідачем доказів на підтвердження його тверджень про належне повідомлення повідомив позивачів про дату та час проведення перевірки та правомірність припинення 18 січня 2019 року розподілу природного газу до будинку позивачів.

Доводи апеляційної скарги щодо підписання позивачем ОСОБА_1 заяви від 23.01.2019 року про відсутність претензій до ПАТ «Запоріжгаз», не заслуговують на увагу, оскільки не свідчать про законність дій. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що вказана заява була складена до проведення ПАТ «Запоріжгаз» робіт по лише частковому відновленню газопостачання.

ПАТ «Запоріжгаз» не обґрунтовано дії його працівників по повному припиненню газопостачання на всі газові прилади з причини не відповідності проектній та виконавче-технічній документації 18.01.2019 року з подальшим, через шість днів, відновленням газопостачання на два газові прилади.

Доказів зміни протягом 18.01.2019 року 24.01.2019 року проектної та виконавче-технічної документації, що дозволило частково відновити газопостачання, а також доказів, які б спростовували зазначений в договорі №59131 про надання населенню послуг з газопостачання від 14.01.2010 року, посвідченні на право користування газом від 12.11.2009 року, технічному паспорті, перелік дозволених до використання газових приладів не надано.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що факт наявності порушень позивачами, які були підставою для припинення газопостачання, відповідачем не доведений, а тому правильно визнав припинення розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що здійснено безпідставно, що тягне за собою задоволення позовних вимог про зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» поновити газопостачання до належного позивачам житлового будинку у повному обсязі на всі газові прилади, передбачені проектною та виконавчо-технічною документацією.

Посилання в апеляційній скарзі на перевірку законності відключення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не заслуговує на увагу, оскільки лист від 14.03.2019 року №5264/16.3.2/9-19, на який посилається АТ «Запоріжгаз», не містить інформації щодо проведення окремої перевірки, а ґрунтується лише на наданій ПАТ «Запоріжгаз» інформації.

Згідно з частинами 1-2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підпунктом 1 пункту 2 глави 6 розділу ХI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, передбачено, що у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що сім`я позивачів, яка складається з чотирьох осіб, з яких двоє неповнолітніх дітей, у зв`язку з діями відповідача була позбавлена можливості в повному обсязі користуватися природним газом для опалення будинку, приготування їжі, користування гарячою водою, зазнала вимушених змін в організації життя, у зв`язку з чим позивачі перенесли моральні страждання.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність позовної вимоги про стягнення з ПАТ «Запоріжгаз» моральної шкоди та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, правильно визначив до стягнення на користь позивачів 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а також до повторення зустрічної позовної заяви, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст постанови складений 27 травня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова