Справа № 182/1340/19
Провадження № 2-п/0182/21/2020
У Х В А Л А

Іменем України

16.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та про скасування заочного рішення, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.06.2019 року, ухваленому у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позовні вимоги задоволені (а.с.59-60).

25.05.2020 року ОСОБА_1 подав суду заяву про перегляд та скасування даного заочного рішення. Посилається на те, що з рішенням категорично не згоден, про його існування дізнався лише 18.05.2020 року, коли отримав від приватного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020 року. Рішення суду він не отримував. Також заявник посилається на невідповідність висновків суду дійсним правовідносинам, що виникли між сторонами, відсутність належних доказів для задоволення позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, роз`яснено заявнику про право протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та вказати підстави для поновлення строку, підтвердити відповідними та належними доказами отримання копії заочного рішення від 20.06.2019 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020 року, з якої ОСОБА_1 дізнався про наявність судового рішення про стягнення з нього заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк».

02.06.2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строків подачі заяви про перегляд заочного рішення, у якому він зазначає, що після отримання 28.04.2020 року копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2020 року щодо нього він ознайомився з текстом заочного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, проте рішення не отримував, а тому наявні підстави для поновлення йому строку звернення із заявою про перегляд та скасування заочного рішення (а.с.82-84).

У судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання (а.с.93). Причини неявки представника позивача суду не відомі. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якій заочне рішення від 20.06.2019 року просив скасувати та призначити справу до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с.91-92).

Розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно зі ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд дійшов наступного.

20.06.2019 року було постановлено заочне рішення по справі (а.с.59-60)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав його 27.06.2019 року (а.с.65).

За змістом ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , будучи обізнаними ще 27.06.2019 року (а.с.65) про постановлення судом 20.06.2019 року заочного рішення по справі, не подав заяву про його перегляд протягом двадцяти днів з дня отримання ним його копії.

Із заявою про перегляд судового рішення відповідач звернувся лише 25.05.2020 року та 02.06.2020 року подав клопотання про поновлення йому строків для вчинення процесуальної дії. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвала про відкриття провадження по справі від 20.03.2020 року за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, якою справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні, разом з копією позову та доданих матеріалів була вручена ОСОБА_1 26.03.2019 року (а.с.53). Однак, відзиву на позов він не подав, жодних заяв та клопотань у ході розгляду справи від нього суду не надходило. Таким чином, посилання відповідача на те, що йому не було відомо про наявність відкритого судового провадження стосовно нього також не відповідають дійсності.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інш. проти Великобританії" рішення від 22.10.96 р., "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.80 р.).За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі " ОСОБА_2 та інші проти Іспанії" допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Суд окремо наголошує на тому, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа "Устименко проти України") поновлення процесуального строку без об`єктивної наявності виключних підстав та наведення відповідних причин є порушенням принципу правової визначеності та порушує права учасників справи на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду заявник не зазначив та судом не встановлено. З часу отримання відповідачем ОСОБА_1 копії заочного рішення, а саме 27.06.2019 року (а.с.65), до подання заяви про перегляд заочного рішення 25.05.2020 року (а.с.71) минув майже рік.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін "строк на оскарження рішення", що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою N 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 20.06.2019 року, яке було отримано відповідачем 27.06.2019 року (а.с.65).

Керуючись ст.ст. 120-127, 284 ЦПК України,

постановив :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 20.06.2019 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Ухвалу складено 16.06.2020 року.

Суддя: А. Г. Багрова