справа №619/2160/20
провадження №2-о/619/38/20
Ухвала

28 травня 2020 року

м. Дергачі

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М.

Нечипоренко І.М.

найменування (ім`я) заявника та заінтересованої особи:

заявник: ОСОБА_1 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт відношення її до категорії цивільного ліквідатора на ЧАЕС у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків в АТП-11847 в період з 26.04.1986 по 03.05.1995. У обґрунтування заяви зазначено, що експертним висновком №1892-650 від 21.01.1998 підтверджено її діагноз захворювання, яке викликано впливом аварії на ЧАЕС. 13.03.1998 висновком МСЕК її визнано інвалідом ІІ групи у зв`язку з аварією на ЧАЕС. З 12.01.1983 по 03.05.1995 вона працювала в Овруцькому АТП 05040, котре було перейменовано в Овруцьке АТП №11847. 20.05.1998 вона отримала посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Враховуючи, що її робота з 26.04.1986 була пов`язана з обслуговуванням автомобілів, які виїжджали в зону Чорнобиля, вважає, що вона є цивільним ліквідатором аварії на ЧАЕС, тому має право претендувати на статус цивільного ліквідатора на ЧАЕС.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідні роз`яснення викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду

Відповідна правова позиція висловлена і Верховним Судом України в узагальненні "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 1 січня 2012 року, де зокрема зазначено, що не підлягають розгляду в судах заяви про встановлення факту безпосередньої участі протягом певного періоду на будь-яких роботах, пов`язаних із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.

Суддя зазначає, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як передбачено п.п.1, 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 14 Закону визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

З огляду на документи, які подані ОСОБА_1 , суд вважає, що заявник звернулася до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність її дій, спрямованих на отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому, оскільки законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, то в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт відношення особи до категорії цивільного ліквідатора на ЧАЕС.

У випадку, якщо орган, що уповноважений розглядати питання надання особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надасть відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, буде вважати безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів її залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, у разі незгоди з рішенням відповідного органу, особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту відношення її до категорії цивільного ліквідатора на ЧАЕС, а зі скаргою на рішення органу за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, питання щодо відношення особи до категорії цивільного ліквідатора на ЧАЕС не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, тому суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_2 заяву про встановлення юридичного фактута всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду області через Дергачівський районний суд Харківської області відповідно до пп.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

За змістом ч. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені в т.ч. продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І. М. Нечипоренко