22-ц/804/2060/20
265/955/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„16 червня 2020 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 265/955/20
Номер провадження 22-ц/804/2060/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Сікори М.М.
учасники справи :
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року головуючого судді Вайновського А.М. зі складанням повного тексту судового рішення 04 травня 2020 року по цивільній справі про визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру, визнання права власності на частку квартири, визначення порядку користування квартирою та поділ спільного майна подружжя ,-
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнення, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; виділити частки в спірній квартирі, яка є спільною сумісною власністю подружжя, визначивши за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , визначивши їй, ОСОБА_1 в користування житлову кімнату, згідно технічного паспорту № 5 площею 11,9 кв.м, а відповідачу ОСОБА_2 в користування житлову, згідно технічного паспорту № 4 площею 14,3 кв.м. з балконом площею 1,8 кв.м., а наявні в квартирі коридор, санвузол, кухню та комору - залишити, як об`єкти спільного користування.
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , де частки кожного із співвласників є рівними та поділити дане майно; виділити йому , ОСОБА_2 , в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , за умови проведення взаємного розрахунку ним з ОСОБА_1 і виплати останній різниці вартості спірного майна, а саме квартир в ході розгляду справи, або внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду; виділити ОСОБА_1 в особисту власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; право спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме майно припинити.
Разом з позовною заявою ОСОБА_2 подані клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в якому він у зв`язку з відсутністю відомостей про вартість спірного нерухомого майна і домовленості між сторонами про визначення його вартості і відповідно компенсації для виплати однієї зі сторін у справі та з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а саме оцінки вартості спірного нерухомого майна; та про витребування від Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори копії договору довічного утримання, який було посвідчено 20 січня 2009 року за реєстровим № 1-58 та який стосується спірної квартири, а також всіх документів, що містяться у нотаріальній справі стосовно даної угоди.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року витребувані від Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори належним чином посвідчені копії всіх документів, що містять у матеріали нотаріальної справи до договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого від 20 січня 2009 року за реєстровим № 1-58. Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено фізичній особі-підприємцю судовому експерту Новикову В.С., на вирішення якої поставлені наступні питання: - «Визначити дійсну вартість квартири АДРЕСА_1 з урахуванням її фізичного зносу за технічним станом на момент проведення оцінки?»; - «Визначити дійсну вартість квартири АДРЕСА_2 з урахуванням її фізичного зносу за технічним станом на момент проведення оцінки?». Для вирішення поставлених питань надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 265/955/20. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. Витрати на проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . Підготовче провадження у даній цивільній справі закрито. Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи та отримання висновку експерта.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення в частині призначення судової експертизи та зупинення провадження по справі, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про проведення експертизи, посилаючись на невідповідність судового рішення в цій частині вимогам закону. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що при призначенні експертизи судом порушені положення ст. 103 ЦПК України, оскільки судом не допитані у підготовчому засіданні сторони по справі, не досліджені письмові докази, не встановлено, що спірні квартири є спільною сумісною власністю сторін; призначаючи експертизу суду достеменно не було відомо, що питання які поставлені експерту, необхідні для з`ясування обставин, які мають значення для справи; до того ж, на питання поставлені експерту, без виїзду та огляду квартири, не можливо надати відповідь, але судом не зобов`язано експерта особисто оглянути квартири, а лише надано у розпорядження матеріали справи. Крім того, посилаючись на ч. 4 ст. 71 СК України, зазначає, що не надавала своєї згоди на грошову компенсацію, яку виявив намір виплатити відповідач, та не бажає позбавлятися своєї частки в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , тому і заперечувала проти проведення експертизи. Також, посилаючись на рекомендації Верховного Суду України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя», вказує, що згідно цим рекомендаціям, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 365 ЦК України, де зазначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. Не дослідивши докази по справі, на момент призначення експертизи, суду достеменно не було відомо, чи є співвласниками майна сторони по справі. Також, не з`ясовано, значна чи незначна частка співвласників, чи може вона бути виділена в натурі, є річ неподільною чи ні, можливо чи ні спільне володіння і користування квартирами, та чи припинення власності завдасть чи ні істотної шкоди співвласникам та членам їх сім`ї, чим на її думку, порушено положення ст. 365 ЦК України. Також, вказує, що законодавець чітко зобов`язує позивача, який подає позов про припинення права власності на частку у спільному майні попередньо внести на депозитний рахунок суду відповідачу грошову суму. Всі документи на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 є в наявності у ОСОБА_2 , і він маючи можливість оцінити квартиру до того як подати позов до суду, і таким чином попередньо внести на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму, не оцінив спірну квартиру, та не вніс на депозитний рахунок суду відповідну грошову суму, та ще й при подачі позову заплатив мінімальний судовий збір, що підтверджує, що у нього відсутні кошти для подачі та підтримки заявленого позову.
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивований тим,що надавати оцінку поясненням сторін,досліджувати письмові докази,з*ясовувати виконання матеріального закону сторонами не входить до завдань підготовчого провадження та не є обов*язком суду на цій стадії розгляду справи,а тому усі доводи апеляційної скарги суперечать сприянню учасникам процесу в реалізації ними їхніх процесуальних прав,необхідного використання усіх наданих суду процесуальних можливостей для вирішення справи,а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення,ухваленого відповідно до закону. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення залишити без змін.
У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Моргунов С.В. підтримав доводи апеляційної скарги . Представник ОСОБА_2 адвокат Темір І.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм №3.9-12 за №№1881,1885 та судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.137,140,144).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав .
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено фізичній особі-підприємцю судовому експерту Новикову В.С.На вирішення якої поставлені наступні питання: - «Визначити дійсну вартість квартири АДРЕСА_1 з урахуванням її фізичного зносу за технічним станом на момент проведення оцінки?»;- «Визначити дійсну вартість квартири АДРЕСА_2 з урахуванням її фізичного зносу за технічним станом на момент проведення оцінки?».Для вирішення поставлених питань надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 265/955/20.Експерта попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України. Витрати на проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .Підготовче провадження у даній цивільній справі закрито.Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи та отримання висновку експерта.
Матеріали справи містять копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_2 станом на 24 березня 2020 року (а.с. 71).
Копію інвентаризаційної справи б/н на будинок АДРЕСА_5 , яка містить технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_1 ( а.с. 86).
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання сторони відповідача про призначення експертизи, виходив з того, що обставини, на які посилається сторона відповідача, мають істотне значення для об`єктивного і всебічного вирішення справи, тому необхідно призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу на предмет визначення дійсної вартості спірної нерухомості.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Пунктами 2, 3 частини 1 статті 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Пунктом 1 частини 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 107 ЦПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.
Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об`єктивним дослідженням обставин та доказів.
В ухвалі про призначення експертизи зазначаються питання, які потребують експертного дослідження та надаються матеріали, які мають значення для проведення експертизи. Якщо у експерта виникають сумніви щодо змісту та обсягу доручення суду, експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги, що надання у розпорядження експерта лише матеріалів справи для надання відповідей на поставлені судом питання, без огляду квартири, не може бути підставою для відсутності можливості провести експертизу, та для скасування ухвали суду.
Зазначені у апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги.
Аргументи відзиву на апеляційну скаргу прийняті до уваги ,як обґрунтовані.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.
Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 18 червня 2020 року.

Судді: