ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

03 червня 2020 року

м. Харків

Справа № 645/5186/19

Провадження № 22-ц/818/2355/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря Шабас О.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач : Харківська міська рада,

представник відповідача : Закревський Андрій Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про надання додаткового строку на прийняття спадщини, з апеляційною скаргою Харківської міської ради в особі представника Закревського ОСОБА_2 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року, постановлене у складі судді Федорової О.В., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просила суд визначити їй додатковий строк терміном 3 місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїй онуці - позивачці по справі ОСОБА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач своєчасно протягом встановленого законом шестимісячного строку не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки з грудня 2018 року по червень 2019 року вона перебувала на тимчасово окупованій території України у м. Донецьку, де здійснювала догляд за своєю тіткою ОСОБА_4 , яка в силу свого похилого віку потребувала сторонньої допомоги, та з 15.06.2019 року по 15.07.2019 року вона перебувала у відрядженні на підставі запиту Навчального науково-виробничого центру Білоруського об`єднання ЦА «Бєлавія» у м. Мінськ. Після повернення з відрядження вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , проте постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори. Через пропуск строку подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини позивач позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, що є підставою для звернення до суду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Харківська міська рада вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже позивач мав би звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 07.07.2019 року, проте звернулась лише 03.08.2019 року, отже позивач вважається такою, що не прийняла спадщину. Вважає, що позивачем не наведені обставини, які підтверджують існування об`єктивних та істотних труднощів, які заважали реалізації свого права на прийняття спадщини протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, а тому суд безпідставно визначив додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Наголошує, що позивач, знаходячись у відрядженні в період з 15.06.2019 року по 15.07.2019 року могла скористатись іншим порядком подання заяви про прийняття спадщини, зокрема, за допомогою засобів поштового зв`язку.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, причина пропуску строку позивачем ОСОБА_1 для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, а тому вважав за можливе встановити позивачу додатковий строк на звернення із такою заявою.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 січня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області, актовий запис № 540.

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 03 березня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 280, ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 03 серпня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки остання протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що з грудня 2018 року по червень 2019 року вона перебувала на тимчасово окупованій території України у м. Донецьку, де здійснювала догляд за своєю тіткою ОСОБА_4 , яка в силу свого похилого віку потребувала сторонньої допомоги, та з 15.06.2019 року по 15.07.2019 року вона перебувала у відрядженні на підставі запиту Навчального науково-виробничого центру Білоруського об`єднання ЦА «Бєлавія» у м. Мінськ.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від неї.

У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно із ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Так, згідно з ч.3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини суд визнав поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу Державної Льотної Академії України від 12.06.2019 року № ЗП000000118 (а.с. 15) ОСОБА_1 була відряджена на 31 календарний день, а саме з 15.06.2019 по 15.07.2019 року до Навчального науково-виробничого центру Білоруського об`єднання ЦА «Бєлавія» у м. Мінськ, про що також свідчить посвідчення про відрядження (а.с. 18) та запрошення Навчального науково-виробничого центру Білоруського об`єднання ЦА «Бєлавія» у м. Мінськ (а.с. 19).

Оскільки, знаходячись у відрядженні в іншій країні позивач перебувала на великій відстані від спадкового майна, мала ускладнення в реалізації свого права на прийняття спадщини, з огляду на те, що з моменту закінчення строку на прийняття спадщини і до звернення позивача до суду сплинув не тривалий час, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини із порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття.

З урахуванням положень ст.8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006), колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що строк для прийняття позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропущений з поважних причин, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради в особі представника Закревського Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна