Справа № 559/2477/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Крушняк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно цивільну справу за позовом адвоката Кітовського Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 112 250 доларів Сполучених Штатів Америки та 8635,56 доларів Сполучених Штатів Америки трьох процентів річних, а всього 120885,56 доларів Сполучених Штатів Америки та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з умовами якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 112 250 доларів Сполучених Штатів Америки, а ОСОБА_2 зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів через шість років.

На підтвердження факту укладення договору та передачі грошей ОСОБА_2 надав розписку про отримання коштів, у якій зобов`язувався повернути їх у встановлений строк.

Зі слів ОСОБА_2 кошти були потрібні йому для придбання заводу та землі за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, у встановлений строк ОСОБА_2 суму позики не повернув, чим порушив свої зобов`язання за договором позики. Відмова відповідача повернути у встановлений строк суму позики, порушує права та законні інтереси позивача, а тому він змушений звернутися до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви представником ОСОБА_4 просить розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подали, заяв та клопотань не надійшло.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) і є обов`язковою для застосування судами України.

15 квітня 2010 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 112 250 (сто дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) доларів США на строк шість років без процентів, на покупку заводу та землі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачем власноруч складена та підписана розписка від 15.04.2010, згідно з якою він зобов`язався повернути кошти через шість років (а.с. 12, 13).

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 112250 доларів США, 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка становить 8635 доларів США 56 центів, та судові витрати.

Кошти були передані відповідачу 15 квітня 2010 року і він зобов`язувався повернути їх через 6 років.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, перебіг строку розпочався 16 квітня 2010 року.

Згідно з ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, а тому останнім днем строку повернення суми позики є 16 квітня 2016 року.

Відтак, з відповідача, який не повернув суму позику у погоджений сторонами строк, підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми за період 17 квітня 2016 року - 09 листопада 2018 року у розмірі: 112250 доларів США х 3% річних х 936 днів прострочення/365 = 8635,56 доларів США.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду у справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням, зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідач свої зобов`язання за договором позики повністю не виконав, борг позивачу не повернув, а тому він підлягає стягненню у примусовому порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8810 грн. (а.с. 1), інші витрати, зазначені у позовній заяві, а саме: 28000 грн на професійну правничу допомогу, документально не підтвердженні.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов адвоката Кітовського Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 112 250 (сто дванадцять тисяч двісті п`ятдесят)доларів Сполучених Штатів Америки боргу та 8635 (вісім тисяч шістсот тридцять п`ять) доларів США 56 центівтрьох процентів річних, а всього 120 885 (сто двадцять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) доларів Сполучених Штатів Америки 56 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» №540-ІХ від 30 березня 2020 року визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках автоматично продовжуються на період дії карантину.

Суддя Р.В.Ралець