ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/441/20 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Шабас О.С.,

за участю секретаря Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заінтересована особа Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області (адреса: Харківська область, смт Золочів, вул. 8 Березня, 3) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2020 року до суду надійшла вказана заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд встановити факт, що на момент смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з нею у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своєму сину заявнику у справі. При цьому мати весь час до смерті проживала та була зареєстрована у належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 , в той час, коли заявник до 2014 року був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 . Проте в травні 2014 року у зв`язку з проведенням АТО на території Луганської області заявник змушений був переїхати із сім`єю на постійне проживання до матері в смт Золочів, де доглядав за матір`ю, яка через похилий вік та хворобливий стан здоров`я потребувала сторонньої допомоги, вів із нею сумісне господарство. Після смерті матері здійснив її поховання за власні кошти. В даний час заявник продовжує проживати разом із сім`єю у будинку АДРЕСА_1 . При зверненні до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після матері заявник отримав відмову, так як відсутні документи на підтвердження того, що на день смерті матері ОСОБА_2 син дійсно був зареєстрованим разом з нею та протягом шести місяців не звернувся до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав, а тому факт прийняття спадщини не встановлено, у зв`язку з чим він вимушений зараз звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді від 26.05.2020 року відкрито провадження у справі та витребувано Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справі після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявник не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити з наведених мотивів, розгляд справи проводити без його участі.

Представник заінтересованої особи у судове засіданя також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, на виконання ухвали судді від 26.05.2020 року надав інформацію про спадкову справу після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 , про що 16 жовтня 1951 року Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області було складено актовий запис № 95 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

24 грудня 1999 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого: усе своє майно, де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалось, на яке вона за законом матиме право, в тому числі і належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла синові ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Пендюріною Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 1209.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 89 років в смт Золочів Золочівського районуу Харківської області померла ОСОБА_2 , про що 05 грудня 2017 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис № 94 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

З довідки № 631300038 від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 , що постійно проживав у АДРЕСА_2 , перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_1 . Дію вказаної довідки декілька разів було подовжено, останній раз 28.04.2016 року та перевірено 18.08.2016 року.

З акту, складеного за участі сусідів ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), засвідченого депутатом Золочівської селищної ради Колодько О.С., вбачається, що ОСОБА_2 до часу своєї смерті постійно проживала у належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 . Приблизно у травні 2014 року до неї у зазначений будинок, з огляду на проведення АТО з тимчасово окупованої території України (м. Стаханов Луганської області) переїхав її син ОСОБА_1 , разом з дружиною ОСОБА_7 . Пізніше влітку 2014 року за аналогічних обставин, до ОСОБА_2 переїхали її онуки тп правнука. Таким чином ОСОБА_1 з членами своєї родини дійсно з травня 2014 рокупо день смерті ОСОБА_8 (грудня 2017 року) постійно проживав разом з останньою. При цьому вони були пов`язані спільним побутом, придбавали за спільні кошти майно, вели та здійснювали ведення спільного господарства, спільно здійснювали витрати на утримання житла, його ремонт. Внаслідок похилого віку та хворобливого стану здоров`я ОСОБА_2 потребувала стороннього догляду, яким її повністю забезпечував ОСОБА_1 разом з членами своєї родини. Поховання ОСОБА_2 було здійснено повністю за кошти останніх. В дійсний час ОСОБА_1 разом із членами своєї родини продовжує постійно проживати у вищезазначеному житловому будинку АДРЕСА_1 . Має намір оформити на нього відповідне право власності в порядку спадкування за заповітом. Про існування потенційних спадкоємців після ОСОБА_2 їм достовірно невідомо.

Згідно інформації про спадкову справу, наданої на виконання ухвали суду від 26.05.2020 року Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Зролочівської державної нотаріальної контори зааяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 866/02-31 від 29.05.2020 року, винесеною державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матері ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, підтверджуючі факт прийняття спадщини.

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявник ОСОБА_1 мав підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті немає можливості.

Заявником доведено, що він дійсно проживав з матір`ю ОСОБА_2 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час її смерті.

Керуючись ст.ст. 259,265,268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. С.Шабас