Справа № 216/2082/16-ц
Провадження 6/216/10/20
УХВАЛА

про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України

10 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого Бутенко М. В.

за участю секретаря Клименко О.В.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

02.05.2019 року до Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України, посилаючись на ті обставини, що на виконанні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження 58360358 з виконання виконавчого листа № 216/2082/16-ц виданого 17.05.2017 року про стягнення боргу в розмірі 1 202 353,10 грн. за вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

11.09.2019 року відповідно до вимог ст. ст. 3.4.24.25.26.27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. З метою реального виконання рішення, відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження та внесена до відповідних реєстрів обтяжень. Боржником рішення суду не виконується, боржник офіційно не працює, розрахункові рахунки відсутні, право власності на нерухоме та рухоме майно відсутнє. З метою складання опису й арешту майна боржника, були здійснені виходи за адресою мешкання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , застати вдома боржника не вдалося, двері квартири були зачинені, тому виявити майно за місцем проживання не виявилося можливим. Було залишено виклик з`явитися на прийом, про що було складено відповідні акти від 12.03.2019 та 11.04.2019 року. На прийом до державного виконавця з приводу сплати боргу ОСОБА_1 також не з`явився. Просить суд задовольнити подання та винести ухвалу про примусове проникнення до житла.

Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Представник Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (раніше Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи та подав суду заяву про розгляд подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали подання суд встановив наступні обставини справи.

На примусовому виконанні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження 58360358 з виконання виконавчого листа № 216/2082/16-ц виданого 17.05.2017 року про стягнення боргу в розмірі 1 202 353,10 грн. за вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

11.09.2019 року відповідно до вимог ст. ст. 3.4.24.25.26.27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження, відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. З метою реального виконання рішення, відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження та внесена до відповідних реєстрів обтяжень. Боржником рішення суду не виконується, боржник офіційно не працює, розрахункові рахунки відсутні, право власності на нерухоме та рухоме майно відсутнє. З метою складання опису й арешту майна боржника, були здійснені виходи за адресою мешкання боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , застати вдома боржника не вдалося, двері квартири були зачинені, тому виявити майно за місцем проживання не виявилося можливим. Було залишено виклик з`явитися на прийом, про що було складено відповідні акти від 12.03.2019 та 11.04.2019 року. На прийом до державного виконавця з приводу сплати боргу ОСОБА_1 також не з`явився.

Даючи законну та правову оцінку доказам по справі суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Водночас, ст. 30 Конституції України, кожному гарантовано недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Однак, конституційна гарантія недоторканності житла чи до іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Так, згідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Реалізація цього права надана суду та закріплена в ст. 439 ЦПК України, відповідно до якої питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Проте до подання державним виконавцем не долучено документ, який підтверджує, що ОСОБА_1 є власником вищевказаної квартири, а отже, не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення. Окрім цього, на обґрунтування обставин на яких посилається державний виконавець у поданні, ним не долучено до матеріалів подання підтвердження того, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням та державним виконавцем направлені постанови про відкриття виконавчого провадження, про опис та арешт майна боржника, про залучення експерта оціночної діяльності.

Також до матеріалів справи не надано належних доказів з Державної міграційної служби про можливе перебування ОСОБА_1 за кордоном, та про те чи був він належним чином попередньо повідомлений державним виконавцем про намір входження до його житла та про здійснення ним перешкод для входження у відповідне домоволодіння.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та що в його приміщенні є речі, за рахунок яких це рішення може бути виконане. Додані до заяви документи копія постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчого листа, копія постанови про арешт майна боржника, відповіді на запити з Пенсійного Фонду України, з Державної фіскальної служби України, з територіального сервісного центру №1243, акти державного виконавця щодо виходу за адресою місця проживання боржника, самі по собі не доводять того факту, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження по цій справі.

Також не долучено до матеріалів подання відомості про наявність чи відсутність інших осіб, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та які мають право користуватися даною житловою площею та завчасне їх попередження державним виконавцем про здійснення певних виконавчих дій, які могли б зачепити їхні права, з метою недопущення порушення права їхнього користування, права власності речових прав на їхнє майно.

Таким чином, аналізуючи докази надані в підтвердження вимог подання, суд дійшов висновку, що державний виконавець, звертаючись із зазначеним поданням, в його змісті належним чином не вмотивував неможливість виконання рішення суду в інший спосіб з наданням вмотивованих та належно обґрунтованих доказів. З викладеного слідує, що зміст подання та обставини викладені в ньому не обґрунтовані достовірними, належними доказами, які б слугували підставою для його беззаперечного задоволення.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 439 ЦПК України, п. 9 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 18, 24 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) (раніше Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про примусове проникнення до житла в порядку ст. 439 ЦПК України - відмовити.

Копію ухвали направити до Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) та усім сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М. В. Бутенко