печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1997/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

за участю:

представника позивача: Ліщишина І.В .

представника відповідача: Коротуна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15 червня 2019 року до 25 жовтня 2019 року в сумі 1812979 грн.

В обґрунтування позову вказував, що постановою Кабінету Міністрів України позивача було введено до складу правління публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», правонаступником якого є акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»). 23 серпня 2016 року сторони уклали контракт.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07 жовтня 2015 року №815» ОСОБА_3 виведено зі складу правління АТ «Укрзалізниця».

Наказом (розпорядженням) АТ «Укрзалізниця» від 14 червня 2019 року № 122/ос ОСОБА_3 звільнено з посади члена правління на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, з яким позивач був ознайомлений в цей же день.

Однак позивачу в день виплати не була виплачена щорічна премія за 2016 рік, яка є складовою заробітної плати і яка була передбачена контрактом.

Лише на засіданні Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» 19 червня 2019 року згідно з витягом з протоколу від 17 вересня 2019 року № А-12/56 прийнято рішення про схвалення досягнутих показників відносно Карт оцінки результатів праці за 2016 рік, що є підставою для прийняття Правлінням товариства рішення про нарахування та виплату членам правління попереднього складу річної премії за 2016 рік у розмірі 2 533 531, 47 грн. Фактично ж виплачено вказану винагороду за 2016 рік було 25 жовтня 2019 року.

Оскільки роботодавцем не виконано вимоги статті 116 КЗпП України про виплату при звільненні всіх сум, що належать позивачу від підприємства, то на роботодавця покладається відповідність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 червня 2016 року до 25 жовтня 2019 року в сумі 1 812 979 грн.

Ухвалою судді від 17 січня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду загальному порядку з викликом сторін.

13 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказував на те, що позивач не врахував, що припинення повноважень члена виконавчого органу господарського товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняються від звільнення працівника з роботи (розірвання з ним трудового договору) на підставі положення КЗпП України, тому припинення повноважень члена виконавчого органу господарського товариства регулюється нормами статті 99 ЦК України, а не нормами трудового законодавства. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах №510/456/17 від 10 квітня 2019 року та №711/5711/16-ц від 07 лютого 2018 року.

Крім того, виходячи зі змісту контракту, позивач мав право на щомісячну премію в розмірі посадового окладу у сумі 415 000 грн. Що стосується інших видів винагород у формі квартальних та річних премій, матеріальної винагороди за ефективне управління майном, то ці виплати не є фіксованими та встановлюються при певних обставинах за рішенням Наглядової ради АТ «Укрзалізниця».

Також позивач не врахував, що жодним нормативним актом, крім контракту не передбачена система виплат премій на підставі Картки оцінювання результатів праці члена правління, і таким чином не встановлено будь-яких часових обмежень щодо прийняття відповідного управлінського рішення.

В той же час позивач за час здійснення своїх повноважень як члена правління не ініціював питань щодо зміни порядку нарахування премії шляхом звернення до суду щодо невиконання компетентним органами управління АТ «Укрзалізниця» своїх компетенцій.

20 лютого 2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що посилання відповідача на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року та від 07 лютого 2018 року, не стосуються правовідносин, які виникли в даній справі, оскільки у вказаних поставновах мова йде про скасування рішень вищого органу управління товариства щодо припинення повноважень директора та поновлення на посаді директора. Крім того, посилання відповідача на те, що позивач не ініціював питань в судовому порядку щодо зміни порядку нарахування премій шляхом звернення до суду не відповідає дійсності, оскільки позивачем протягом тривалого часу вчинялись дії щодо виплати нарахованої та затвердженої усіма структурними підрозділами АТ «Укрзалізниця» річної премії за 2016 рік в позасудовому порядку.

Разом з тим, відповідач не спростував той факт, що грошові кошти, що становлять річну премію за 2016 рік перераховано 25 жовтня 2019 року, в той час як контрактом передбачено, що товариство зобов`язується забезпечувати умови оплати праці, норми робочого часу і часу відпочинку до цього контракту і законодавства, виплачувати члену Правління винагороду (заробітку плату та інші виплати що належать до фонду оплати праці) на умовах цього контракту.

05 березня 2020 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав на те, що правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособового його керівника значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством, тому для посадової особи - члена Правління акціонерного товариства. Існує, зокрема законодавчо визначена система винагороди за виконану роботу, яка є відмінною від системи оплати праці інших працівників підприємства. Разом з тим, обґрунтування позовних вимог фактично зводиться до оскарження рішення як Наглядової ради так і Правління АТ «Укрзалізниця», які діють на підставі делегованих загальними зборами повноважень.

Крім того, в день звільнення ОСОБА_3 були виплачені всі належні виплати, що підтверджується розрахунковим листом. Підстави для виплати інших грошових коштів позивачу були відсутні, а саме: було відсутнє рішення власника. ОСОБА_3 не заперечував проти вказаного розрахунку та не пред`являв АТ «Укрзалізниця» жодних претензій. Премія та її розмір повинна визначатись компетентним органом управління АТ «Укрзалізниця», а саме Наглядовою радою.

Ухвалою судді від 10 березня 2020 року підготовче провадження закінчено та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

19 травня 2020 року від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, яка мотивована тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є корпоративним і підпадає під юрисдикцію господарського суду.

Ухвалою суду від 25 травня 2020 року у задоволенні заяви про закриття провадження у справі відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив про його задоволення.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України позивача було введено до складу правління публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», правонаступником якого є АТ «Укрзалізниця».

23 серпня 2016 року між ПАТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_3 укладено контракт, який є особливою формою строкового трудового договору. За умовами контракту ОСОБА_3 призначається на посаду члена Правління ПАТ «Укрзалізниця».

Розділом 5 контракту передбачено оплата праці та соціально-побутове забезпечення члена Правління.

Пунктом 5.1 контракту визначено, що члену Правління нараховується винагорода, виходячи з установлених: посадового окладу; квартальної премії у відсотках до посадового з урахуванням фактично відпрацьованого часу в розмірі і за показниками, визначеними Карткою оцінки результатів праці члена Правління, що буде затверджена Наглядовою радою Товариства; річної премії у відсотках до посадового окладу в розмірі і за показниками, визначеними Карткою оцінки результатів праці члена Правління, що буде затверджено Наглядовою радою Товариства. Премія нараховується один раз на рік, за фактично відпрацьований час за результатами роботи за рік; матеріальної винагороди, за ефективне управління майном, що виплачується один раз на рік за рахунок частини чистого прибутку, що залишається в розпорядженні Товариства, з урахуванням фактично відпрацьованого часу, в розмірі і за показниками, визначеними Карткою оцінки результатів праці члена Правління, що буде затверджена Наглядовою радою Товариства та вважатиметься невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до пункту 5.2 контракту квартальна, річна премії та матеріальна винагорода за ефективне управління майном визначається за результатами роботи Товариства за звітний період за рішенням Наглядової ради Товариства на підставі розгляду виконання показників Картки оцінки результатів праці члена Правління, з урахуванням пунктів 5.1.4 та 5.1.5 цього контракту.

27 грудня 2016 року сторони уклали додаткову угоду, відповідно до якої в підпункт 5.1.4 та пункт 5.2 викладені в такий редакції:

Згідно з підпунктом 5.1.4 за рішенням Вищого органу Товариства квартальна та річні премії не нараховуються та не виплачуються члену Правління у разі:

5.2 Рішення про нарахування та виплату Члену правління квартальної та/або річної премії приймається Правлінням товариства на підставі рішення Наглядової ради Товариства про схвалення виконання показників Карти оцінки результатів праці члена Правління з урахуванням вимог законодавства та умов цього контракту.

Рішення про нарахування та виплату члену Правління матеріальної винагороди за ефективне управління майном приймається Наглядовою радою Товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 488 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 07 жовтня 2015 року №815» ОСОБА_3 виведено зі складу Правління АТ«Укрзалізниця» з припиненням відповідно до п. 5) ч. 1 ст 41 КзпП України його повноважень як члена Правління.

Згідно з наказом (розпорядженням) АТ «Укрзалізниця» від 14 червня 2019 року №1226/ос ОСОБА_3 звільнено з 14 червня 2019 року у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України, підстава - постанова Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №488. В наказі зазначено, що ОСОБА_3 виплачується компенсація за 13 днів відпустки за період з 28 вересня 2018 року до 14 червня 2019 року та виплата одноразової грошової допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку згідно статті 44 КЗпП України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Наглядової ради АТ «Укрзалізниця» від 19 червня 2019 року схвалено досягнення виконання показників членами Правління попереднього складу відносно Карт оцінки результатів праці за 2016 рік, що є підставою для прийняття Правлінням рішення про нарахування та виплату членам Правління премії за 2016 рік, а саме: ОСОБА_3 - 2 533 531,47 грн.

Згідно з випискою з особового рахунку позивача 25 жовтня 2019 року вказану премію було перераховано позивачу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (стаття 116 КЗпП України).

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Судом установлено, що під час звільнення ОСОБА_3 були виплачені компенсація за 13 днів відпустки за період з 28 вересня 2018 року до 14 червня 2019 року та виплата одноразової грошової допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку згідно статті 44 КЗпП України.

Крім того, виходячи зі змісту пунктів 5.1.2, 5.1.3, та 5.1.6 контракту, винагорода позивачу у вигляді квартальних та річних премій, матеріальна винагорода за ефективне управління майном встановлюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу в розмірі і за показниками, визначеними Карткою оцінки результатів праці члена Правління та за рішенням Наглядової ради АТ «Укрзалізниця».

Стаття 52 Закону України «Про акціонерні товариства» визначає компетенцію наглядової ради акціонерного товариства.

Згідно з п. 9 ч. 2 цієї статті до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, затвердження умов контрактів, які укладатимуться з членами виконавчого органу, встановлення розміру їх винагороди.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, квартальні та річні премії - це заохочувальні та компенсаційні виплати, які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 144 КЗпП України заохочення застосовуються власником або уповноваженим ним органом разом або за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Заохочення оголошуються наказом (розпорядженням) в урочистій обстановці і заносяться до трудових книжок працівників у відповідності з правилами їх ведення.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм та умов контракту, питання заохочувальних виплат працівнику приймаються компетентним органом управління на підставі відповідного рішення.

Відповідно до умов контракту позивача та вимог статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства» питання заохочувальних виплат, в тому числі річної премії віднесено до компетенції Правління АТ «Укрзалізниця» та Наглядової ради Товариства.

Підставою для визначення розміру річної премії є розгляд Наглядовою радою виконання показників Картки оцінки результатів члена правління.

Виходячи з умов статуту АТ «Укрзалізниця», а саме пункту 72 статуту, Наглядова рада приймає рішення з питань, що належать до її виключної компетенції.

Пунктом 5.1.3 контракту річна премія у відсотках до посадового окладу в розмірі і за показниками, визначеними Карткою оцінки результатів праці члена Правління, затверджується Наглядовою радою Товариства.

Таким чином, виходячи з умов контракту та додаткової угоди, укладеної сторонами, рішення про нарахування та виплату річної премії приймається Правлінням Товариства на підставі рішення Наглядової ради.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про акціонерні товариства» засідання наглядової ради скликаються за ініціативою голови наглядової ради або на вимогу члена наглядової ради. Засідання наглядової ради проводяться в міру необхідності з періодичністю, визначеною статутом, але не рідше одного разу на квартал.

Разом з тим, матеріали справи не містять інформації щодо прийняття рішень про виплату річних премій членам Правління АТ «Укрзалізниця» за період з 2016 року до 2019 року.

За таких обставин, ураховуючи підтвердження директора департаменту внутрішнього аудиту щодо точності і достовірності поданих членами правління документів і даних, а також висновок зовнішнього юридичного радника щодо бінарності методології визначенні розміру премії, в межах своєї компетенції 19 червня 2019 року Наглядовою радою АТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення про нарахування та виплату премії членам правління попереднього складу за 2016 рік в тому числі ОСОБА_3 .

Згідно ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України є безпідставним, оскільки факт неповного розрахунку з позивачем в день його звільнення не підтвердився, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 43, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 41, 44, 47, 116, 117, 144 Кодексу Законів про працю України, ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04 червня 2020 року.

Суддя О.Л. Бусик