РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 565/184/20

Провадження № 22-ц/4815/739/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Зейкан І.Ю.

Рішення ухвалене в м. Вараш Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 27 березня 2020 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Кузнецовського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення дочкою навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 05 листопада 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_2 . На даний час донька сторін продовжує навчання та є студентом 3-го курсу, відділення «Сестринська справа» Фахового медичного коледжу КЗВО «Рівненська медична академія», форма навчання є очна (денна). Термін навчання ОСОБА_2 закінчується 28 червня 2021 року. Після досягнення донькою повноліття, відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, не надає, донька знаходиться повному на утриманні позивачки та вихованні. Позивачка несе витрати по сплаті житла для доньки, придбання необхідних речей, продуктів харчування, витрат з переїзду, тощо. Позивачці відомо, що відповідач ОСОБА_1 працює у ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», має постійний дохід та може утримувати дочку, яка продовжує навчання.

В ході розгляду справи, за заявою представника позивача, протокольною ухвалою, було замінено позивача ОСОБА_3 на її повнолітню дочку ОСОБА_2 (а.с.48,58).

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 17 лютого 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_2 . В задоволенні вимог у іншій частині відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується із вказаним рішенням суду з підстав його необґрунтованості та незаконності, вважає дане рішення незаконним і прийнятим з порушенням норм матеріального права.

Вказує на порушення судом першої інстанції положень ЦПК України - ст.ст. 4, 56, 59 265, та ст. 6, ч. 3 ст. 199 СК України.

Зазначає, що позивачем у даній справі є ОСОБА_3 , мати повнолітньої дитини ОСОБА_4 . Сама ОСОБА_4 позовні вимоги до відповідача не заявляла. Доказів порушення прав саме позивача до суду не надано, за захистом своїх власних прав вона не звертається. Водночас суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача ОСОБА_3 , самостійно ініціювавши та вказавши у рішенні суду, що позивач діє в інтересах ОСОБА_5 , тобто дочки. При тому суд задовольнив вимоги в спосіб стягнення аліментів в користь ОСОБА_2 , яка власні вимоги не заявляла, позивачем по справі не являється. Жодних доказів того, що позивач має право представляти інтереси дочки ОСОБА_4 , до суду не надано. Між тим, встановлено, що дочка ОСОБА_4 на час звернення до суду та розгляду судової справи не зареєстрована та не проживає за місцем проживання її матері, позивача ОСОБА_3 , вона проживає та зареєстрована за місцем свого навчання в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , про що вказано у довідці, яка додана до позову. Отже, позивач не має права на захист прав дочки, яка з нею не проживає, тому суд мав би залишити позов без розгляду або відмовити у задоволенні його вимог.

Також вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності, оскільки позовна вимога позивача є нечіткою, так як в ній не вказано в чию користь суд має вирішити питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки.

Зазначає, що відповідач не заперечував обставину необхідності надання допомоги для дочки ОСОБА_4 в період її навчання, однак вказував на те, що заявлений розмір аліментів в 1/4 частині від доходу, є не доцільним та дуже обтяжливим для нього та його сім`ї. Присуджений розмір аліментів - 1/6 частка від доходу відповідача, також є обтяжливим для нього та непропорційним по відношенню до обов`язку забезпечення малолітніх дітей відповідача на належному рівні, які самі себе не можуть прогодувати, власних доходів не мають, в силі їх віку, на відміну від повнолітньої дочки

ОСОБА_6 вважає, що судом першої інстанції не було повно та всебічно встановлено обставини даної справи, зокрема не було враховано того, що нинішній чоловік позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , має вищі заробітки, ніж відповідач, оскільки займає вищу посаду. Тому їх сім`я, на відміну від сім`ї відповідача має вищий рівень забезпечення. Також пропорційно не було враховано, що на утриманні позивача та її чоловіка є одна малолітня дитини, а на утриманні відповідача дві. Не взято до уваги також обставину того, що відповідач, на відміну від позивача, не має власного житла.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не було враховано факт наявності непогашеного кредитного зобов`язання у відповідача в розмірі 172700,00 грн. (тіло кредиту) та нарахованих відсотків в розмірі 198386,75 грн., що на загальну суму складає 371086.75 грн. Щомісяця відповідач має зобов`язання з погашення кредиту та нарахованих відсотків в розмірі 6184,00 грн. Відтак у разі стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки від його заробітку, що складатиме 2722,51 грн. та сплати кредитних зобов`язань на суму 6184,00 грн. щомісяця, до виплати відповідачу з його доходу залишається 7428,53 грн.

Між тим вказує, що донька навчається на державній формі, а за проживання в гуртожитку протягом 2019 року сплачувала в місяць лише 325,00 грн. (1960 грн. - оплата за проживання в гуртожитку за півріччя) - (це витрати, які підтверджені позивачем; доказів на підтвердження інших витрат до суду не надано). При тому протягом 2019 року з відповідача в користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 було стягнуто аліментів на загальну суму 54078,13 грн. (за рік), а за місяць сплачено в середньому 4506,51 грн.

Наголошує, що відповідач не бажає ухилятись від можливості підтримки його повнолітньої дочки ОСОБА_4 , у разі, якщо вона того бажає та потребує. Він готовий надавати їй матеріальну допомогу в період її навчання, проте в розмірі 1/12 частки від доходу щомісячно, що в грошовому виразі буде складати не менше як 1400,00 грн. щомісячно.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/12 частки від його заробітку щомісячно, починаючи з 17.02.2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважають, що апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки є необґрунтована, ґрунтується виключно на припущеннях апелянта, апелянтом не зазначено та не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відносно доводів апеляційної скарги, що позивач ОСОБА_3 не мала права звертатися до суду з даним позовом, так як повнолітня дочка сторін не зареєстрована разом з матір`ю, сама ОСОБА_4 вимог до відповідача не заявляла, жодних доказів того, що позивач має право представляти інтереси дочки ОСОБА_4 , до суду не надано, зазначають, що фактично ОСОБА_2 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , вона є членом сім`ї своєї матері, реєстрація її місця проживання в гуртожитку за місцем навчання є тимчасовим, тобто після завершення навчання вона зобов`язана звільнити кімнату в гуртожитку, оскільки на період навчання вона лише забезпечується житловими умовами. Дані обставини досліджувалися і встановлені судом першої інстанції, в процесі судового розгляду справи не були спростовані стороною відповідача, а навпаки - були визнані. При цьому, нормами ч. 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. Тобто ключовим в цій нормі є факт проживання, нормою не регламентовано, що це в обов`язковому порядку має бути реєстрація місця проживання.

Вважає, такими, що не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, порушивши принцип диспозитивності, так як позовна вимога є нечіткою. В процесі судового розгляду справи третя особа їх донька ОСОБА_2 виступала на стороні позивача, підтримувала свою матір, відповідно було уточнено і позовну вимогу - про стягнення аліментів саме на користь повнолітньої дочки ОСОБА_4 , так як у відповідності до ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, тому щодо такої обставини судом першої інстанції не допущено жодних порушень.

Обґрунтування відповідачем апеляційної скарги з посиланням на те, що присуджений розмір аліментів є обтяжливим для нього та непропорційним по відношенню до обов`язку забезпечення малолітніх дітей відповідача на належному рівні, які самі себе не можуть прогодувати, власних доходів не мають, в силу їх віку, на відміну від повнолітньої дочки ОСОБА_4 , вважає голослівними, оскільки вони не підтверджені належними і допустимими доказами.

Також вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що на його утриманні знаходиться інші діти, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці - ОСОБА_2 , яка її потребує.

Крім того зазначає, що сам факт наявності у апелянта непогашеного кредитного зобов`язання в розмірі 172 700 грн. та нарахованих відсотків в розмірі 198 386 грн. 75 коп. не може бути врахований при визначенні розміру аліментів, тим більше впливати на зменшення розміру аліментів.

Безпідставними вважає посилання апелянта на те, що позивачем не доведено обставину лікування дочки ОСОБА_4 та факт понесення витрат на лікування. Наявність захворювання і факт перебування на обліку у лікаря вже стверджує про необхідність у лікуванні та понесення у зв`язку з цим відповідних витрат.

За наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 березня 2020 року без змін.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції врахувавши матеріальне становище обох сторін, стан їх здоров`я та стан повнолітньої доньки її потребу в матеріальній допомозі під час навчання в коледжі, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 може утримувати дочку на період її навчання і вважав за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку батька до закінчення повнолітньою дитиною навчання в коледжі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

По справі судом установлено наступне.

Сторони по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі до 05 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 повторно виданого 12 лютого 2020 року Вараським міськвідділом ДРАЦС (а.с.4). У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 лютого 2002 року (а.с.3).

ОСОБА_2 є студентом 3-го курсу, відділення Б (9) «Сестринська справа» Фахового медколеджу КЗВО «Рівненська медична академія», форма навчання очна (денна), і запланований термін закінчення її навчання 28 червня 2021 року, про що свідчить довідка №110, яка видана 12 лютого 2020 року Рівненською медичною академією (а.с.5).

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у комунальному закладі вищої освіти, стипендії не отримує, здійснює оплату за проживання в гуртожитку, отже потребує матеріальної допомоги для належного забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання аліментів є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків і відповідач таке утримання здатен надавати.

Відповідач являється фізично здоровим, офіційно працевлаштованим, має достатній дохід для надання допомоги повнолітній доньці ОСОБА_2 , хоч і створив нову сім`ю та має інших утриманців, однак все це було належним чином враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення, належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу дочці він не надав.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення з 17 лютого 2020 року до 28 червня 2021 року, судом першої інстанції правильно враховано та взято до уваги наведені вище обставини.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем у даній справі є ОСОБА_3 , а сама ОСОБА_4 позовні вимоги до відповідача не заявляла, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з матеріалів справи 26.03.2020 представником первісного позивача ОСОБА_3 адвокатом Савонік Л.О. було подано заяву про заміну позивача, яка була задоволена, що підтверджується протоколи судового засідання від 26.03.2020.

Також доводи апеляційної скарги, що дочка ОСОБА_4 на час звернення до суду та розгляду судової справи не зареєстрована та не проживає за місцем проживання її матері, не мають значення для правильного вирішення даного спору.

Щодо посилань відповідача, що присуджений розмір аліментів - 1/6 частка від доходу є обтяжливим для нього та непропорційним по відношенню до обов`язку забезпечення малолітніх дітей відповідача на належному рівні, які самі себе не можуть прогодувати, власних доходів не мають, в силі їх віку, на відміну від повнолітньої дочки, то слід дійти висновку, що необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка її потребує у період навчання. Крім того сам відповідач визнає цей свій обов`язок.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 червня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук