справа № 631/147/20
провадження № 2/631/476/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

23 червня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участі секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з останньої на його користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є рідним дідусем неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікуном відповідно до заочного рішення Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2019 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2004 року ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 .

Позивач є переселенцем з зони проведення АТО, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та на даний час фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В 2014 році ОСОБА_2 привезла до позивача онуку - ОСОБА_3 та з того часу ніякої допомоги на утримання доньки не надає. Позивач хоч і прикладає всі зусилля та можливостей для повноцінного розвитку дитини, але коштів не вистачає і тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 березня 2020 року було прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23 червня 2020 року визначено про заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини судом не вживалось.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_1 через канцелярію суду надав заяву, яка була зареєстрована за вхідним № 3105/20 - вх. від 02 червня 2020 року, відповідно до якої зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував (а. с. 46).

Відповідач, ОСОБА_2 , у судові засідання не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення на Офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки суду: «http://nv.hr.court.gov.ua») оголошень про виклик до суду відповідно до положень статті 12-1 Закону України від 15 липня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» оголошення про виклик у суд як особи, визначеної у пункті 19 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження якої знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції (а. с. 23 - 24, 30 - 31, 37 - 38, 39 - 40, 45, 47, 48 - 49).

Про поважність причини своєї неявки ОСОБА_2 суд не повідомила, клопотань щодо розгляду справи без її участі, перенесення розгляду справи чи відкладення судового засідання до суду подано не було. Відзиву на позов, інших доказів щодо суті спору до суду, в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не надала.

Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Окрім цього, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить його відповідна заява, яка долучена до матеріалів справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяв про розгляд справи за її відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував позивач у наданій ним заяві.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

В ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи по суті.

Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України, частина 1 статті 121 якого передбачає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Єнакієве Донецької області про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблений відповідний запис № 346. Батьками дитини зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 (а. с. 5).

Із матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Артеміського міськрайоннного суду Донецької області по справі з єдиним унікальним № 631/359/18 (провадження № 2/219/821/19) від 24 червня 2019 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6 - 7, 8). Вказане рішення суду набрало законної сили 25 липня 2019 року.

Зі змісту вказано судового рішення вбачається, що батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть (видане повторно) серії НОМЕР_3 ).

При цьому, суд приймає до уваги приписи частин 4 та 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, які встановлюють, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, судом встановлено, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 помер, а мати - ОСОБА_2 не займається вихованням дитини у зв`язку з чим була позбавлена батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківської області за № 171 від 30 серпня 2019 року «Про надання неповнолітній ОСОБА_3 статусу дитини, позбавленої батьківських прав» відповідно до статтей 5 та 11 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт, та дітей, позбавлених батьківського піклування», статтей 3, 4 та 5 Закону України «Про охорону дитинства», враховуючи заочне рішення Артеміського міськрайоннного суду Донецької області від 24 червня 2019 року (справа № 631/359/18, провадження № 2/219/821/2019) про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть батька ОСОБА_4 , виданого виконавчим комітетом Булавинської селищної ради міста Єнакієве Донецької області від 07 грудня 2017 року серії НОМЕР_4 та подання Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради від 27 серпня 2019 року № 01-32/583 вирішено надати неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 12).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є переселенцем з зони АТО, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № від 12 листопада 2014 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 26 жовтня 2014 року (а. с. 11).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21 листопада 2017 року № 4, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10).

Відповідно до акту депутата округу № 16 Нововодолазької селищної ради Харківської області Самойленка Владислава Сергійовича за № 928 від 21 жовтня 2019 року з`ясовано, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 2014 року фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Онука перебуває на повному забезпеченні у дідуся, дідусь піклується про онуку без материнської допомоги (а. с. 9).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Вирішуючи даний спір суд виходить з приписів частини 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України, якими чітко визначений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічне за своїм правовим змістом роз`яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановлені приписами статті 150 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Положеннями частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України регламентовано, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені положеннями статті 166 Сімейного кодексу України, а саме: особа, яка позбавляється батьківських прав, втрачає всі права, засновані на спорідненні з дитиною, окрім обов`язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України).

У судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений наданими письмовими доказами той факт, що відповідач ОСОБА_2 дійсно добровільно відмовляється від виховання та матеріального забезпечення своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 . Заочним рішенням Артеміського міськрайоннного суду Донецької області від 24 червня 2019 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Опікуном неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , призначено дідуся ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося, положеннями частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У свою чергу, положення Конвенції про права дитини передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Імперативними припасами частин 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на вище викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, позивач ОСОБА_1 є піклувальником ОСОБА_3 , якапроживає разом із ним, відповідач ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатною особою за віком, має задовільний стан здоров`я, доказів того, що на її утриманні знаходяться інші неповнолітні діти або непрацездатні особи суду не надано, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та доведений належними доказами.

При цьому суд виходить з приписів статті 180 Сімейного кодексу України, якими передбачено саме обов`язок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги статтей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не скористалась своїми процесуальними правами учасника справи, не надала відзиву на позов та не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, на спростовування доводів позивача і наданих ним доказів в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 19 лютого 2020 року.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями частин 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 зазначеного вище Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України.

Так, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду (частина 1 абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Із даним позовом позивач звернувся до суду у 2020 році.

Відповідно до абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-ІХ від 14 листопада 2019 року , з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2102 гривні, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Проте, враховуючи положення пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які передбачають, що у справах про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача.

З огляду на вище викладене, керуючись статтею 51 Конституції України, статтею 7, частиною 11 статті 121, статтею 150, частиною 3 статті 155, статтями 166, 180 - 182, 191 Сімейного кодексу України, статтями 1 - 5, 7, 10 - 13, 76 - 81, 83, частинами 4 та 5 статті 85, статтями 89, 128 - 131, 133, 137, 141, 211, 214, частиною 1 статті 223, статтею 235, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями 259, 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 - 283, частиною 1 статті 352, статтями 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманняОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійоку дохід держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_4 .

Суддя: Т. М. Трояновська