ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/802/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3372/19 Категорія: 305010000 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Головне управління Національної поліції в Черкаській області, Державна казначейська служба України,

особи, які подали апеляційні скарги представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , начальник Головного управління Національної поліції в Черкаській області Куратченко М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Куратченка М. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року у складі судді Скляренко В.М.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0003519 і у зв`язку з неналежним проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні він направив до слідчих органів велику кількість скарг та заяв, а також звертався до слідчого судді зі скаргами на бездіяльність даних органів, з приводу чого слідчими суддями виносилися судові рішення, якими визнавалася бездіяльність органів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року (справа №712/1541/16-ц, провадження №1-кс/712/3135/16) визнано дії органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003519 бездіяльними в частині надання інформації стороні потерпілого про досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року (справа №712/13924/16-ц, провадження №1-кс/712/14/17) зобов`язано слідчого розглянути заяви та клопотання ОСОБА_1 , подані в рамках кримінального провадження №50003519 та прийняти належне процесуальне рішення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2017 року (справа №712/5546/17, провадження 1-кс/712/2532) визнано дії органу досудового розслідування по кримінальному провадженню №50003519 бездіяльними в частині нездійснення розгляду клопотання ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року.

Вказує, що в результаті бездіяльності органів досудового розслідування у кримінальному провадженні йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 120 000 грн., і саме такий розмір моральної шкоди він вважає співрозмірним та справедливим.

Моральна шкода полягає в тому, що в результаті бездіяльності органу досудового розслідування кримінальне провадження по його заяві розслідується з грубими порушеннями всіх допустимих процесуальних строків. При цьому, його заяви та клопотання ігноруються, ніякого інформування про хід розслідування справи та результати розгляду його заяв та клопотань слідчим не надається, що знищує в ньому відчуття справедливості та законності. Він є людиною похилого віку, учасником ВВВ, інвалідом першої групи. Несприйняття його слідчими органами та необхідність звернення зі скаргами негативно відображається на стані його здоров`я, постійні стресові ситуації порушують нормальний ритм життя, порушують сон, викликають моральні страждання.

Просив стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, кошти в розмірі 120 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Частково не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції змінити в частині встановлення розміру морального відшкодування, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що визначений судом першої інстанції розмір морального відшкодування є значно заниженим, у зв`язку з чим порушено вимоги ст.23 ЦК України. Також вважає, що судове рішення не відповідає вимогам п.9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди».

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не підтверджено жодним доказом факту завдання йому моральної шкоди.

Вказує, що позивачем в установленому порядку не доведено наявність шкоди та причинно наслідковий зв`язок між заподіяною шкодою і діями (бездіяльністю) ГУНП в Черкаській області, оскільки до позову не надано належні та допустимі докази. Також, суд першої інстанції при прийнятті рішення не з`ясував в чому саме полягає шкода яку завдано ОСОБА_1 , якими конкретно неправомірними діями чи бездіяльністю її спричинено і до яких наслідків призвела та чи інша бездіяльність. Не встановлено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 7 квітня 2020 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 травня 2020 року призначено апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року (справа №712/1541/16-к, провадження №1-кс/712/3135/16) визнано дії органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003519 бездіяльними в частині надання інформації стороні потерпілого про досудове розслідування. В решті вимог скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області відмовлено (а.с.8).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 січня 2017 року (справа №712/13924/16-к, провадження №1-кс/712/14/17) скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено. Зобов`язано слідчого розглянути заяви та клопотання ОСОБА_1 , подані в рамках кримінального провадження №50003519 та прийняти належне процесуальне рішення (а.с.9).

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2017 року (справа №712/5546/17, провадження 1-кс/712/2532/17) скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії органу досудового розслідування по кримінальному провадженню №50003519 бездіяльними в частині нездійснення розгляду клопотання ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року. Зобов`язано слідчого СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснити розгляд клопотання ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року та провести відповідні слідчі дії. В інших вимогах скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого відмовлено (а.с.10).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він звертався до Соснівського районного суду м. Черкаси із скаргами на дії та бездіяльність слідчого, за результатами яких ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2016 року, 12 січня 2017 року, 18 травня 2017 року, визнано дії органу досудового розслідування бездіяльними та зобов`язано слідчого розглянути заяви та клопотання потерпілого. Вказував на завдання йому такою бездіяльністю моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на підставі статей 23, 1173, 1174 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що до даних правовідносин слід застосувати норму статті 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1167, 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яку суд оцінив в розмірі 2 000 грн., оскільки Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області було допущено порушення його законних прав, як потерпілого у кримінальному провадженні, зокрема на своєчасне отримання інформації про стан досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, своєчасність розгляду його клопотань, в тому числі і на дотримання розумних строків досудового розслідування даного кримінального провадження, яке триває з 2016 року. Вказане призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для відновлення своїх прав, в тому числі і в судовому порядку шляхом звернення до слідчого судді з відповідними скаргами на бездіяльність органу досудового розслідування.

Проте, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не може погодитися з даними висновками суду, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вищевказані висновки узгоджуються з мотивами викладеними у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року, справа № 686/13212/19, провадження № 61-21982св19.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок дій слідчого, а саме не своєчасного отримання інформації про стан досудового розслідування у кримінальному провадженні де він є потерпілим, несвоєчасністю розгляду його клопотань, в тому числі і на дотримання розумних строків досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, права ОСОБА_1 , на порушення яких останній посилався були відновлені шляхом оскарження бездіяльності слідчого в порядку, визначеному законом та за результатами яких були прийняті ухвали слідчими суддями від 18 липня 2016 року, 12 січня 2017 року, 18 травня 2017 року.

Сам по собі факт, що ухвалами слідчих суддів Соснівського районного суду м. Черкаси були визнані дії органу досудового розслідування бездіяльними та зобов`язано вчинити певні дії, не підтверджує заподіяння моральної шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю органу досудового розслідування та настанням шкоди.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вищенаведені обставини справи дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при постановленні оскаржуваного рішення, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи норму статті 141 ЦПК України та те, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є інвалідом першої групи, понесені Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області судові витрати при подачі апеляційної скарги за сплату судового збору в розмірі 1152, 60 грн., підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, 12 травня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області направлено клопотання про повернення судового збору, як надмірно сплаченого, в розмірі 1152, 60 грн., згідно платіжного доручення № 4536 від 23 грудня 2019 року, яке підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області Куратченка М. задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року у даній справі скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Компенсувати Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області понесені у зв`язку з поданням апеляційної скарги судові витрати у розмірі 1152, 60 грн. за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Повернути Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області судовий збір в розмірі 1152, 60 грн., сплачений за платіжним дорученням №4536 від 23 грудня 2019 року.

Оригінал платіжного доручення № 4536 від 23 грудня 2019 року на суму 1152,60 грн. повернути Головному управлінню Національної поліції в Черкаській області.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Судді: О.М.Новіков

Ю. В. Сіренко

Т. Л. Фетісова: