Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1459/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, до Виноградівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Нечаєв В.В., звернулася у суд із позовом до Виноградівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . 23 березня 2007 року, спадкодавець залишив заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 623, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Боричок К.В., яким розпорядився всім його майном на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 , залишилась ОСОБА_2 (колишня дружина) та двоє дітей: позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Позивачка - ОСОБА_1 проживала з батьком за однією адресою, а тому така прийняла спадщину та звернулась до нотаріуса із заявою, внаслідок чого заведено спадкову справу № 65553852 (16/2020). Документи, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок відсутні. Відповідно до постанови нотаріуса №80/02-31 від 20.02.2020 року, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 .

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак її представником подано до суду письмову заяву про те, що підтримують позовні вимоги і просять справу розглянути за їх відсутності.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

23 березня 2007 року, спадкодавець залишив заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 623, посвідчений державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Боричок К.В., яким розпорядився всім його майном на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 , залишилась ОСОБА_2 (колишня дружина) та двоє дітей: позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 01.08.2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, а тому така не має право на спадщину за законом по першій лінії спадкування, із заявою до нотаріуса не зверталася.

Сестра позивачки - ОСОБА_3 спільно з батьком на час його смерті не проживала, заяву до нотаріуса також не подавала.

Позивачка - ОСОБА_1 проживала з батьком за однією адресою, а тому така прийняла спадщину та звернулась до нотаріуса із заявою, внаслідок чого заведено спадкову справу № 65553852 (16/2020).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України - шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті, що підтверджено довідками виконавчого комітету Виноградівської міської ради №765 та 766 від 19.02.2020 року.

Документи, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок відсутні.

Відповідно до довідки Виноградівського РБТІ вищевказаний житловий будинок рахується за покійним ОСОБА_4 , на підставі будівельного паспорту. Будинок був збудований до 1991 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради № 765 від 19.02.2020 року на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним проживала і була прописана в АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку (інваліди, непрацездатні особи тощо) не має.

Так, відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, отже ОСОБА_1 залишаюсь єдиним спадкоємцем на дане спадкове майно.

У зв`язку з тим, що за життя батько позивачки не звертався ні до міської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, у позивача виникла необхідність визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Належність спадкового будинку батьку стверджується будівельним паспортом. Відповідно до виписки з рішення виконкому Виноградівської міської ради від 30.08.1988 p., ОСОБА_4 було виділено під забудову земельну ділянку площею 540 кв.м. з наданням права будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Право на забудову також підтверджує дозвіл виданий районним архітектором Виноградівського району.

Відповідно до постанови нотаріуса №80/02-31 від 20.02.2020 року, видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Таке ж положення продубльоване у новому Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у статті 19.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини зона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має законне право на визнання права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОК НОМЕР_1 , уродженкою м.Виноградів Закарпатської області, право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187,3 кв.м., житлова площа 75,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Виноградів Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко