Справа № 310/975/20
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бердянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24 липня 2019 року. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 лютого 1958 року.

На момент смерті ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1741 від 04.02.2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання. Вищезазначений будинок належав померлому на праві власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 10.06.1960 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2020 року № 198011750. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, за яким заповів усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, на ім`я заявника. На час відкриття спадщини заявник постійно проживав разом з померлим, але без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Заяву про прийняття спадщини нотаріусу заявник у шестимісячний строк не подавав, але вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем. Також заяву про відмову від спадщини не подавав. У зв`язку з тим, що батько заявника був похилого віку, часто хворів, то з початку 2019 року ОСОБА_1 постійно проживав у належному спадкодавцю будинку разом з ним, однією сім`єю та здійснював за ним догляд. Під час спільного проживання заявник постійно піклувався про батька, купував для нього ліки, продукти харчування тощо. Заявник із померлим був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки. Також вони мали спільний бюджет. Оскільки заявник на день смерті батька проживав разом з ним за однією адресою, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, тому 20 січня 2020 року заявник звернувся до нотаріуса з метою для оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_1 , що ним пропущено строк для прийняття спадщини та що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. А оскільки офіційно місце проживання заявника зареєстровано за іншою адресою, а не разом із спадкодавцем, то нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину. Встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення і потрібне для подальшого оформлення належним чином спадкових прав.

В судовому засідання заявник та його представник адвокат Баранова О.П., у повному обсязі підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Бердянської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, разом з тим матеріали справи містять заяву за № 333/01-16 від 25 лютого 2020 року про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вислухавши обґрунтування заяви заявником та представником, приймаючи до уваги заяву заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24 липня 2019 року ( а.с. 6).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21 лютого 1958 року, копія додається (а.с.7).

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1741 від 04.02.2020 року, виданою відділом реєстрації місця проживання ВКМБР (а.с.8).

Вищезазначений будинок належав померлому на праві власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 10.06.1960 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2020 року № 198011750 (копії договору з реєстраційним посвідченням, інформаційної довідки додаються а.с. 12).

У відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, відповідно до якого заповів усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 19.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського MHO Порохнею О.В. (а.с. 13).

На час відкриття спадщини заявник постійно проживав разом з померлим, але без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наведене не спростовується показами свідків допитаних у судовому засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Заяву про прийняття спадщини нотаріусу заявник у строки, передбачені законом, а саме - шість місяців, не подавав, але вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем. Також заяву про відмову від спадщини заявник в строк, встановлений законом, не подавав.

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59139508 від 24.01.2020 року, виданим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т. спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (копія а.с.14).

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 5913958 від 24.01.2020 року, виданим приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т., заповіт ОСОБА_3 від 19.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського MHO Порохнею О.В. чинний (копія витягу зі Спадкового реєстру а.с. 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У зв`язку з тим, що батько заявника був похилого віку, часто хворів, то з початаку 2019 року ОСОБА_1 постійно проживав у належному батькові будинку разом з ним, однією сім`єю та здійснював за ним догляд. Під час спільного проживання заявник постійно піклувався про батька, купував для нього ліки, продукти харчування тощо. Заявник із померлим були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Також вони мали спільний бюджет, на заявника була покладена відповідальність сплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням належного батьку майна, тобто сплачувати комунальні послуги. Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкав із батьком, ОСОБА_3 , до дня його смерті у липні 2019 року, він же організовував його похорони. У зазначеному будинку заявник проживає і на теперішній час.

Оскільки заявник на день смерті батька проживав разом з ним за однією адресою, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, тому 20 січня 2020 року заявник звернувся до нотаріуса з метою для оформлення своїх спадкових прав.

Однак нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_1 , що ним пропущено строк для прийняття спадщини та що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. А оскільки офіційно місце проживання заявника зареєстровано за іншою адресою, а не разом із спадкодавцем, то нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину. Крім цього нотаріусом було роз`яснено, що заявник має право звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Враховуючи вищезазначене, заявник не має можливості отримати свідоцтво про право власності за заповітом після смерті батька, а тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання разом з ним на момент його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. В частині 2 даної статті зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини тощо.

Встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення і потрібне для подальшого оформлення належним чином спадкових прав.

Будь-яких даних про те, що після смерті ОСОБА_3 є спадкоємці у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які би оспорювали право заявника на прийняття спадщини, до суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216, 1217, 1220, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 293, 294, 315, 316, 318, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день його смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 червня 2020 року.

Суддя Н. М. Дубровська