Провадження 2/127/5053/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини здійснювати за правилами загального позовного провадження, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вище зазначена цивільна справа.

На адресу суду надійшла заява відповідача по первісному позову ОСОБА_2 про відвід судді, оскільки суддя Федчишен С.А. ухвалою суду від 14.01.2020року забезпечив позов шляхом заборонити до постановлення рішення по суті спору відповідачу ОСОБА_2 самостійно, без погодження з матір`ю, змінювати адресу проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , та шляхом заборонити до постановлення рішення по суті спору позивачу ОСОБА_1 самостійно, без погодження з батьком, змінювати адресу проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 . Дана ухвала скасована постановою Вінницького апеляційного суду від 11.03.2020року, а тому дії головуючого викликають сумніви в його об`єктивності та неупередженості.

В судовому засіданні позивач по первісному позову та її представник заперечували щодо задоволення заяви.

Відповідач по первісному позову в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд заяви про відвід у його відсутність.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи суд, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не є абсолютним. В іншому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідач, заявляючи відвід, не погоджуючись з процесуальними діями судді щодо вирішених заяв та клопотань.

Тобто, доводи заявника зводяться до суб`єктивної оцінки процесуальних дій судді.

Разом з тим, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою, а викладені стороною обставини не можуть бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні(або раніше)до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на викладене, заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 09.06.2020року.

Суддя: