Справа № 347/712/20
Провадження № 22-ц/4808/734/20
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТзОВ «Беркут ЛТД» на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2020 року у справі за заявою ТзОВ «Беркут ЛТД» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», ПАТ «Брокбізнесбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання недійсними правочинів,

встановив :

ТзОВ «Беркут ЛТД» 16.04.2020 року подало до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» , ПАТ «Брокбізнесбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання недійсними правочинів (немайнового характеру).

Представник ТзОВ «Беркут ЛТД» також подав заяву про забезпечення позову, яку мотивував тим, що предметом позову є, зокрема, вимога про визнання недійсним правочинів, відносно яких іпотечне зобов`язання є похідним, однак протягом розгляду справи може привести до відчуження предмету іпотеки, що ускладнить виконання рішення суду. А тому необхідно вжити заходи забезпечення позову з метою запобігання таким діям, що можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просив вжити заходи забезпечення позову: а саме: 1) накласти арешт на майно: - адмінкорпус, адреса АДРЕСА_1 ; - ангар, адреса АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ТзОВ "Беркут ЛТД", 78607, Івано-Франківська обл., Косівський район, село Смодна, вул. Незалежності, будинок 53А, ; 2) заборонити ОСОБА_1 та його представникам відчужувати, переоформлювати, здійснювати перереєстрацію або розпоряджатись іншим чином вищевказаним нерухомим майном.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2020 року у задоволенні заяви ТзОВ «Беркут ЛТД» про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені права позивача або буде існувати реальна загроза їх порушення, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки вжиття заходу шляхом накладення арешту та забороною відчужувати, переоформлювати, здійснювати перереєстрацію або розпоряджатись іншим чином нерухомим майном не є спірмірним із заявленими позовними вимогами. Суд зазначив, що має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Мотиви апеляційної скарги наступні.

Суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою та жодним чином не проаналізував при винесенні оскарженої ухвали ту обставину, що відповідач 1 є фізичною особою, навіть не підприємцем, тому він не має права надавати фінансові послуги, а отже набуття ним права вимоги за договором кредиту є незаконною господарською операцією (фінансовою) діяльністю.

Суд не звернув увагу на те, що достовірно встановлено загрозу правам позивача, як власника спірного нерухомого майна, адже відповідач вчинив дії щодо підготовки до набуття права власності на предмет іпотеки (надсилання вимоги про погашення заборгованості та попередження про звернення стягнення на майно згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку»).

Відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не подали.

Учасники справи узасідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про дату,час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що у заявлених позовних вимогах позивач ТзОВ «Беркут ЛТД» просив суд визнати недійсним Договір № 01/03-20 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 06.03.2020 року укладений ТОВ "Фінансова компанія "ДЕПТ ФІНАНС" з ОСОБА_1 щодо передачі права вимоги за Договором кредиту у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії між Івано-Франківською філією АТ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Беркут ЛТД» № 1825 від 13.01.2006 року та додаткових угод до нього. А також просив визнати недійсним Договір №308 про відступлення (купівлю- продаж) права вимоги від 15.04.2019 року укладений ПАТ «Брокбізнесбанк» з ТОВ "Фінансова компанія "ДЕПТ ФІНАНС" в частині передачі права вимоги за Договором кредиту у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії між Івано-Франківською філією АТ «Брокбізнесбанк» та ТзОВ «Беркут ЛТД» № 1825 від 13.01.2006 року та додаткових угод до нього (пункт № 398 в Додатку № 1 до Договору №308 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 15.04.2019 року).

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У заяві заявник зазначав, що необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що предметом позову є, зокрема, вимога про визнання недійним правочинів, відносно яких іпотечне зобов`язання є похідним, однак протягом розгляду справи відповідач може відчужити предмет іпотеки, що ускладнить виконання рішення суду.

Із змісту заяви про забезпечення позову видно, що відповідно до вказаних договорів до заявника перейшло право іпотекодержателя в тому числі за договором іпотеки, предметом за якими є таке майно: адмінкорпус, адреса АДРЕСА_1 ; - ангар, адреса АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ТзОВ "Беркут ЛТД".

Положенням статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Посилання у заяві на можливість відчуження новим іпотекодержателем майна, що унеможливить виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, адже між сторонами виникли договірні зобов`язання, згідно яких новий іпотекодержатель вправі здійснювати дії щодо звернення стягнення на майно, тому відсутні підстави для задоволення заяв про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть бути порушені його права позивача або буде існувати реальна загроза їх порушення.

Суд вірно вважав, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони відповідачу відчужувати, переоформлювати, здійснювати перереєстрацію або розпоряджатись іншим чином нерухомим майном не є спірмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому суд правильно врахував, що у цій справі доцільно також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й відповідача, які згідно з наданими договорами набув прав іпотекодержателя, права якогого можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява ТОВ «Беркут ЛТД» не містить мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів третіх осіб.

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано норм процесуального права при вирішенні по суті питання про забезпечення позову, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Беркут ЛТД» залишити без задоволення.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта