233 № 233/1918/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача -

відповідача -

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , в якій позивач зазначив, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування позову позивач вказав, що з початку 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, різними поглядами на життя. Наразі позивач знаходиться в місцях позбавлення волі та надає відповідачці можливість жити з іншим чоловіком, тому збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними неможливе. Спору щодо спільного майна немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між ним і ОСОБА_2 розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, знаходиться в Державній установі «Снігурівська виправна колонія №5» (а.с. 1, 11).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій повідомила про визнання позовних вимог, не заперечувала проти розірвання шлюбу між нею і позивачем у справі, зазначила, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, оригінал свідоцтва про шлюб знаходився у позивача та був ним втрачений, а також просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 21).

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 21 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166 (а.с. 12). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З початку 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть, спільне проживання між ними припинено. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним.

За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати.

Майнового спору сторонами не заявлено.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, які мають істотне значення, тому шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід розірвати.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне відповідачеві, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « ОСОБА_3 ».

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Ухвалою судді від 01 червня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку, в тому числі, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма передбачена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 визнано позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про стягнення з позивача в дохід держави половини суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 18, 81, 128, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166.

ОСОБА_2 , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, залишити право після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду, визначений ст. 354 цього кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя :