Справа № 368/1371/19
Рішення 2/368/129/20

Іменем України

"02" червня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Трохименко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації Ѕ вартості автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 60 234,24 грн., як компенсацію Ѕ вартості автомобіля марки «SKODA Octavia Elegance», 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , загальною вартістю 120 468 грн. 48 коп.

Мотивували заяву тим, що вона з 22.11.2003 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2014 року було розірвано.

Після розірвання шлюбу виник спір щодо поділу спільно нажитого майна, внаслідок чого була подана позовна заява про його розподіл.

28.02.2017 року рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №368/804/15-ц визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному право власності на Ѕ частину автомобіля марки «SKODA Octavia Elegance», 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 загальною вартістю 120 468 грн. 48 коп.

Однак, незважаючи на наявну у ОСОБА_1 Ѕ частку на автомобіль, відповідач ОСОБА_2 без згоди позивача зняв його з обліку та розпорядився ним на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.ст. 358, 360 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_1 здійснив відчуження автомобіля марки «SKODA Octavia Elegance», 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 загальною вартістю 120 468 грн. 48 коп. без згоди позивача, як співвласника, який перебував під час відчуження у спільній частковій власності в рівних долях, та своїми діями порушив право власності відповідача на Ѕ частину вказаного автомобіля.

Згідно ст.ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправімірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Матюшенков Д.В. позовну заяву підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився. Подав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову так як, вважає що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, суперечить нормам матеріального права, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Також зазначив, що зняття з обліку автомобіля марки «SKODA Octavia Elegance», 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 було здійснено під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, а тому згоди позивача, яка на той час була у шлюбу з відповідачем не вимагалось. позивач вже зверталась до відповідача з вимогою про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля. Та вже є рішення суду про відмову у задоволенні такої вимоги. Зокрема, це рішення Апеляційного суду Київської області від 28.02.2017 р.

Згідно вказаного рішення суд зазначив, що за таких обставин, колегія суддів вважає, то ухвалюючи рішення в частині поділу майна суд першої інстанції не дослідив обставин вказаних у ч.2 ст. 364 ЦК України. а саме, що присудження грошової компенсації допускається у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим.

Крім цього, суд першої інстанції не з`ясував можливості сплати відповідачем на користь позивача грошової компенсації в рахунок її частки у спільному майні та чи є відповідно його згода на сплату такої компенсації і отримання у зв`язку з чим у власність об`єктів спільної сумісної власності в цілому.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України пояснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811 цс 15.

Судом встановлено, що позивач з 22.11.2003 року перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01.12.2014 року було розірвано.

Після розірвання шлюбу в позивача і відповідача виник спір щодо поділу спільно нажитого майна, внаслідок чого була подана позовна заява про його розподіл.

28.02.2017 року рішенням Апеляційного суду Київської області у справі №368/804/15-ц визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному право власності на Ѕ частину автомобіля марки «SKODA Octavia Elegance», 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 загальною вартістю 120 468 грн. 48 коп.

Вказаний автомобіль 9.10.2010 року був зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 і 8.12.2015 року був перереєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі продажу №35 від 8.12.2015 року, що підтверджується інформацією територіального сервісного центру №3242 регіонального сервісного центру в Київській області від 11.02.2020 року. Вказаний договір купівлі продажу і реєстрацію автомобіля на іншого власника позивач не оскаржував і тому не є доведеним позивачем відповідно до положень ст.356 ч.1 ЦК України , що у спільній частковій власності з рівними частками Ѕ і Ѕ позивача та відповідача на час звернення до суду 5.11.2019 року перебуває вказаний автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України присудження грошової компенсації допускається у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України пояснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідач не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Посилання позивача на ст.22,1166 ЦК України які регулюють питання відшкодування збитків при вирішення цього спору є помилковими , так як фактично позивач обґрунтовує позов виділом частки із майна що було у спільній частковій власності сторін спору до звернення з позовною заявою в суд і яке продане до звернення в суд і цей договір позивач не оскаржує.

Керуючись ст.ст.356 ч.1 , 364, 365 ЦК України, ст. 71 СК України, ст.ст.12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення буде складено 12.06.2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко