СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/95/20
ун. № 759/6017/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м.Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей та сім"ї Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 року, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві питання роз`єднання позовів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації (01030, м.Київ, бул.Т.Шевченка,26/4) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, судом було роз"єднано позовні вимоги, виділено у самостійне провадження справу про визначення місця проживання дітей, призначений розгляд справи на 07.07.2020 року.

Предметом позову є визначення місця проживання двох спільних дітей позивача та відповідача разом із їхньою матір"ю - позивачем у справі.

29.05.2020 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, зобов"язавши відповідача не чинити їй перешкоди в спілкуванні з дітьми, уникати під час побачень дій, які здатні зробити ці побачення напруженими через особисті стосунки між учасниками справи; встановити позивачу способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: побачення з 18.00 години п"ятниці по 18.00 годину неділі кожного тижня з ночівлею за її фактичним місцем проживання, побачення в половину часу осінніх, зимових, весняних канікул з ночівлею за її фактичним місцем проживання, спільний щорічний відпочинок дітей з матір"ю у 2020 році та у 2021 році протягом 15 календарних днів з повідомленням про це батька за 14 днів до його початку, побачення половину часу свят 2020-2021 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи та поданої заяви, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог вказаної заяви з наступних підстав.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля перешкоджання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті четвертому Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що «Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

За змістом ст.151 ЦПК України, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодоохорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання ршення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , зокрема п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні даного питання суддя виходить із визначення предмета та підстав даного позову, а також із відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Слід зазначити, що предметом даного позову є визначення місця проживання дітей. Забезпечити такий позов позивач просить способом визначення порядку участі у вихованні дітей того з батьків, хто проживає окремо від них. Суд вважає, що визначення порядку участі у вихованні дитини є самостійним предметом спору, і таке право може бути захищене шляхом подачі іншого позову в порядку ст.159 Сімейного кодексу України, отже не може бути видом забезпечення позову. Тобто вид забезпечення одного позову не може бути тотожним предмету іншого можливого позову.

Суд відмовляє у задоволенні заяви щодо забезпечення позову також за відсутності причин та обгрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки виконання рішення суду у випадку задоволення даного позову може стосуватися лише визначення з ким із батьків будуть проживати діти, а не тих наслідків, які можуть настати або не настати.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки така належним чином не є обґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей та сім"ї Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцієюКодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць