ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/578/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

представника апелянта ОСОБА_1

- адвоката Гриб О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/14007/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2020 року за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ПАТ Дельта Банк, ОСОБА_2 на постанову ДВС про відкриття виконавчого провадження ВП №60368495,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Кузьомко Х.П. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 60368495 від 22.10.2019 р. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 31 жовтня 2019 року, він отримав постанову старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №607/14007/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 28.03.2016 р. Вважає дану постанову необґрунтованою, протиправною та такою, що порушує його права, оскільки виконавчий лист №607/14007/14-ц, виданий 28.03.2016 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, пред`явлено до виконання представником юридичної особи - ПАТ «Дельта Банк» (), яка на даний час є ліквідованою. Виконавче провадження, відкрите із пропуском строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зокрема, у виконавчому листі № 607/14007/14-ц, виданому Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 28.03.2016 р. зазначається, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 02 березня 2017 р. При матеріалах справи №607/14007/14-ц та у матеріалах ВП №60368495 відсутні докази звернення стягувача із заявою в суд про поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа №607/14007/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 28.03.2016 року. На підставі вищенаведеного вважає, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства та підлягає до скасування.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 5 березня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ПАТ «ДельтаБанк», ОСОБА_2 на постанову ДВС про відкриття виконавчого провадження ВП №60368495від 22.10.2019р. відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 3 січня 2020 року, в якій просить її скасувати та задовольнити скаргу. В обгрунтування вимог посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що виконавче провадження, яке відкрите на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №60368495 від 22.10.2019р. відкрите із пропуском строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа переривався та взяв до уваги відмітку державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 12.12.2017 року. Також суд не взяв до уваги, що у відповідності до норм законодавства, чинного на момент видачі виконавчого листа №607/14007/14-ц від 128.03.2016 р., строк пред`явлення його до виконання становить один рік.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на викладені у ній доводи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились хоч про час та місце судового засідання належним чином повідомлені.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст.367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам ухвала суду відповідає.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.02.2007р. у розмірі 779 971,64 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 219 грн. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 01 березня 2016 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2014 року скасовано в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 20.02.2007 р., в розмірі 779 971,64 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 , шляхом її продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна в м.Тернополі, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В порядку виконання даного судового рішення, 28 березня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/14007/14-ц. Дане виконавче провадження закінчено12 грудня 2017 року згідно пункту 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22 жовтня 2019 р. державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області на підставі зазначеного виконавчого листа № 607/14007/14-ц винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої відкрито виконавче провадження №60368495.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції вірно виходив з її необґрунтованості, оскільки на момент подачі державному виконавцю вказаного виконавчого листа стягувачем, не сплинув строк пред`явлення його до виконання, тому дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» .

Доводи апеляційної скарги, що виконавче провадження №60368495 від 22.10.2019 р. відкрите із пропуском строків пред`явлення виконавчого листа до виконання колегія суддів не приймає до уваги як не обгрунтовані.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № №607/14007/14-ц. не сплинув.

Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, в редакції станом на 28.03.2016 р. тобто дату видачі судом виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, згідно п.5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р., виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Пунктом 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як вбачається з наявної при матеріалах справи копії вказаного виконавчого листа (а.с. 37) на ньому міститься відмітка державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 12 грудня 2017 року згідно пункту 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, строк пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого документа є таким, що перервався.

22 жовтня 2019 р. державним виконавцем Тернопільського міського ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області на підставі зазначеного виконавчого листа № 607/14007/14-ц винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої відкрито виконавче провадження №60368495 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже на момент подачі державному виконавця вказаного виконавчого листа стягувачем, не сплинув строк пред`явлення його до виконання.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що у зв`язку з пред`явленням стороною 22 жовтня 2019 року виконавчого листа до виконання, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та стягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання і обґрунтовано відмовлено в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

З.Є. Ткач