Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10.06.2020 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/1904/19

провадження № 2/448/197/20

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району, - не з`явився,

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - не з`явились,

представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори, - не з`явився,

встановив:

І. Суть спору:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось спадкове майно. За життя ОСОБА_5 своїм майном не розпорядилась.

Стверджує, що у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала на тимчасових роботах за межами України.

Вважає, що пропустила строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті матері ОСОБА_5

ІІ. Позиція учасників справи:

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Зазначила, що ще до смерті матері ОСОБА_5 , у зв`язку із скрутним матеріальним становищем поїхала на тимчасові роботи до Російської Федерації, де була до серпня місяця 2019 року. Просила врахувати дану обставину та задовольнити її позов.

Представник відповідача - Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з`явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову.

Треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явились, однак подали заяви, в яких зазначили, що проти позову не заперечують та просять суд розгляд справи проводити у їх відсутності.

Третя особа - представник Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якої вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді від 29.11.2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19.02.2020 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІV. Обставини справи, встановлені судом, а також застосоване судом законодавство.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 , (матері позивачки ОСОБА_1 ).

До складу спадкового майна, належного ОСОБА_5 входило спадкове майно, зокрема право на земельну частку (пай) розміром 1,55 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За життя ОСОБА_5 своїм майном не розпорядилась.

Окрім позивачки, можливими спадкоємцями спадкового майна являються треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , її рідні сестри, однак такі, як відомо із матеріалів справи та поданих ними на адресу суду заяв, на спадкове майно не претендують.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З усного повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори, що було зазначено позивачкою ОСОБА_1 , вбачається, що нотаріусом відмовлено останній при її зверненні в нотаріальну контору із заявою у видачі свідоцтва про право на спадщину, з мотивів пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі: свідоцтвом про смерть спадкодавця ОСОБА_5 ; довідками, виданими Судововишнянською міською радою Львівської області; копією паспорта та свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 , копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0122346, поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні підтвердили те, що позивачка ОСОБА_1 ще до смерті своєї матері поїхала на тимчасові роботи за межі території України, та перебувала там приблизно до серпня місяця 2019 року, іншими матеріалами справи.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі за кордон; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачкою ОСОБА_1 , з поважних причин, а саме в зв`язку із тривалим перебуванням за межами території України, яку суд рахує обставиною, що унеможливила своєчасне звернення позивачки із заявою про прийняття спадщини.

Окрім того, дана обставина є об`єктивною та не залежала від його волі на особисте подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначене вказує на те, що позивачка ОСОБА_1 , не могла вчасно подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а отже неподання нею такої заяви пов`язано з об`єктивними труднощами на вчинення цієї дії.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При вирішенні спору, суд враховує правові висновки по аналогічним справам касаційної інстанції.

Колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

V. Висновки суду.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі докази у їх сукупності, беручи до уваги визнання відповідачем - Судововишнянською міською радою Мостиського району, позову, враховуючи обставини на які посилалася позивачка ОСОБА_1 при звернені до суду, беручи до уваги що позивачка є спадкоємцем після смерті матері - спадкодавця ОСОБА_5 , інші спадкоємці, зокрема її рідні сестри на спадкове майно не претендують, суд вважає, що зазначені позивачкою обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та вважає за можливе визначити позивачці додатковий строк для подання до органів уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ заяв про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_5 ..

VІ. Вирішення питання щодо судових витрат:

При поданні позову позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір в повному обсязі, питання про розподіл судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст.141ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк в 3 (три) місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий збір залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Копію судового рішення направити учасникам справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області, юридична адреса: м.Судова Вишня, пл. І.Франка, 14 Мостиського району Львівської області.

Третя особа: Мостиська державна нотаріальна контора, юридична адреса: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Львівської області.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_4

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_3 .

Судове рішення виготовлено та підписано суддею у нарадчій кімнаті 10.06.2020 року.