_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/107/20
УХВАЛА

15.06.2020 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського Олександра Олександровича (місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1), за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського Олександра Олександровича, за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій скаржник просить суд:

- поновити строк на звернення до суду зі скаргою;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання;

- визнати неправомірними рішення повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання від 29.05.2020 року;

- зобов`язати державного виконавця усунути порушення, шляхом прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/11115/18, виданого 26.05.2020 року Київським районним судом міста Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа за вказаною скаргою була розподілена судді Калініченко Л.В.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 449 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З поданої скаржником скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує вказане повідомлення від 29.05.2020 року посилаючись на те, що останні були постановлені державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в порушення норм законодавства, з яким він не згоден, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою 12.06.2020 року.

Отже, скаржник пропустив строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Скаржник на поважність пропущеного строку посилається на те, що оскаржуване повідомлення від 29.05.2020 року він отримав 02.06.2020 року, докази на підтвердження чого наявні в матеріалах виконавчого провадження.

Однак, суд вважає такі посилання безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Скаржником до скарги не додано в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України доказів на підтвердження отримання оскаржуваного повідомлення 02.06.2020 року, а також доказів на підтвердження не можливості отримання таких доказів з матеріалів виконавчого провадження, як і не поданого відповідного клопотання про витребування таких доказів, у зв`язку з чим суд вважає посилання скаржника в цій частині безпідставними.

Також, як вбачається, скаржник 03.06.2020 року вже звертався з цією каргою до Київського районного суду міста Одеси, яку було повернуто скаржникові без розгляду ухвалою суду від 09.06.2020 року по справі №520/11115/18, з підстав не відповідності скарги вимогам ч.2 ст.183 ЦПК України.

Суд зазначає, що звернення до суду з неналежно оформленою скаргою не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, суд не може прийняти доводи ОСОБА_1 та обставини, на які він посилається, як поважні причини пропуску строку на подання до суду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи те, що скаржником при зверненні до суду пропущено встановлений ч.1ст.449 ЦПК України, десятиденний строк, а заява про його поновлення є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви скаржника про поновлення пропущеного строку звернення до суду та залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду.

Керуючись ст. 126, 447, 448, 449, 352, 353, 354 ЦПК України, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупського Олександра Олександровича, за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про визнання дій та рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Калініченко Л. В.