Номер провадження: 88-ц/813/12/20
Номер справи місцевого суду: 1512/2-158/11
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Цюри Т.В.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання угод удаваними, переведення прав та обов`язків покупця, визначення права власності, стягнення грошових коштів, -

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання угод удаваними, переведення прав та обов`язків покупця, визначення права власності, стягнення грошових коштів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано удаваним договір дарування від 19 серпня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., реєстровий номер 1313, згідно якого ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі доручень від 16 листопада 2006 року, подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар 561/1000 частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано, що фактично між ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відбувся договір купівлі-продажу 561/1000 частин квартири АДРЕСА_1 . Визнано, що продаж частки спільної часткової власності відбулась з порушенням прав переважної купівлі співвласника ОСОБА_1 Переведено права та обов`язки покупця 561/1000 частин квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 561/1000 частину квартири АДРЕСА_1 . Видано ОСОБА_4 з депозитного рахунку № 0123 територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області грошову суму у розмірі 261 000 гривень. В решті позову відмовлено (т. 3 а.с. 161-165).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 було задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про переведення прав та обов`язків покупця 561/1000 частин квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на 561/1000 частину квартири АДРЕСА_1 , видачі ОСОБА_4 з депозитного рахунку № 0123 територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області грошову суму у розмірі 261 000 грн. і в цій частині ухвалено нове рішення. Визнано договір купівлі-продажу від 19.08.2009 року 561/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 недійсним. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про переведення прав та обов`язків покупця 561/1000 частин квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , визнання за ОСОБА_1 право власності на 561/1000 частину квартири АДРЕСА_1 , видачі ОСОБА_4 з депозитного рахунку № 0123 територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області грошову суму у розмірі 261 000 грн. відмовити. В решті рішення залишено без змін (т. 3 а.с. 240-245).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 28 жовтня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 4 а.с. 58-61).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування 561/1000 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 19 серпня 2009 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діяла ОСОБА_5 з однієї сторони і ОСОБА_4 - з другої сторони. Визнано дійсним договір купівлі-продажу 561/1000 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 19 серпня 2009 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діяла ОСОБА_5 з однієї сторони і ОСОБА_4 - з другої сторони. Переведено права та обов`язки покупця 561/1000 частини квартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 і визнано за ОСОБА_1 право власності на 561/1000 частину квартири АДРЕСА_1 . Видано ОСОБА_4 з депозитного рахунку № 0123 територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти в сумі 261 000 гривень. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено (т. 4 а.с. 137-141).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 було задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі (т. 4 а.с 238-243).

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року залишено без змін (т. 5 а.с. 73-79)

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, 15 червня 2020 року, представником ОСОБА_1 був заявлений відвід суддям Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з підстав існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів. Так, на думку заявника, підставою для відводу є скарга ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя від 17 грудня 2019 року щодо, на її думку, дисциплінарного проступку суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Заявник вважає, що наявність на розгляді Вищої ради правосуддя вказаної скарги дає підстави вважати, що зазначені судді не здатні ухвалити неупереджене рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За правилами п. 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Викладені представником ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9. доводи, а саме те, що наявність на розгляді Вищої ради правосуддя дисциплінарної скарги дає підстави вважати, що зазначені судді не здатні ухвалити неупереджене рішення, є суб`єктивною думкою заявника, не підтвердженою жодним належним доказом, на підставі чого вказаний довід не може бути підставою для відводу суддів.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що доводи заяви представника ОСОБА_1 , викладені у заяві про відвід суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9., засновані на припущеннях і не підтверджені жодним належним, допустимим та достатнім доказом, з якого можна було б дійти висновку про упередженість вказаних суддів, їх необ`єктивності при розгляді даної цивільної справи.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Визнати відвід, заявлений представником ОСОБА_1 суддям Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9, - необґрунтованим.

Апеляційне провадження зупинити.

Справу передати до канцелярії апеляційного суду Одеської області для виконання вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

Т.В. Цюра