Справа № 161/3825/20
Провадження № 2/161/1902/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук Ірини Олегівни, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до з позовом до головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук Ірини Олегівни, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.01.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 0308/5439/12, виданого 03.09.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, а 09.07.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Однак, такий арешт було застосовано, також, до кредитних коштів, що містяться на картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», які не є власністю боржника,а є власністю банку та фактично є правом вимоги зобов`язального характеру. На підставі ст.ст. 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.316, 317 ЦК України просить зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт грошових коштів боржника від 09.07.2019 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О., з грошових коштів (кредиту), що містяться на картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк»: рахунок НОМЕР_1 ; IBAN НОМЕР_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач - Головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила, що арешт накладено лише на грошові кошти боржника, а не на рахунки боржника.

Відповідач - ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни письмових заяв та клопотань на адресу суду не надав, явку уповноваженого працівника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 15.01.2016 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49807095 щодо примусового виконання виконавчого листа № 0308/5439/12, виданого 03.09.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КБ «Надра» 323 574, 20 грн. боргу та 3 219, 00 грн. судового збору (а.с.5).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В силу абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту лише на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З доводів позивача та довідки АТ КБ «Приватбанк» від 18.10.2019 року (а.с.6) вбачається, що 03.06.2019 року між позивачем ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № SAMDNWFC згідно якого позивачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 800 000, 00 грн. на платіжну картку.

09.07.2019 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О. винесено постанову у виконавчому провадженні № 49807095 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах) із визначенням переліку банківських установ та зазначенням їх МФО. У постанові зазначено, що арешт накладається на кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 .

Зі змісту постанови державного виконавця вбачається, що арешт накладено лише на грошові кошти боржника, а не на рахунки боржника, в тому числі і кредитні.

Крім того, в постанові, чітко зазначено, що арешт накладено за винятком коштів, на які законом заборонено накладати арешт.

Накладення арешту на грошові кошти боржника здійснено з метою примусового виконання боржником рішення суду в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Позивач при зверненні з даною позовною заявою не посилається на жодну норму Закону, якою заборонено накладати арешт на кошти боржника, отримані останнім в кредит від банківських установ, оскільки вони є власністю боржника. Грошові кошти, які боржник особисто вносить на погашення кредитних зобов`язань також є його власністю, а наявність арешту на кошти не позбавляє боржника права вносити грошові кошти на банківські рахунки, відкриті на його ім`я, заборона діє лише, щодо зняття арештованих коштів боржником.

Позивач посилається на те, що власником спірних грошових коштів (кредиту) є АТ КБ «Приватбанк», однак вказана установа в процесуальний спосіб дії державного виконавця не оскаржувала та з вимогами про звільнення його майна з під арешту не зверталась, що свідчить про те, що арешт накладено виключно на кошти боржника з метою перешкодити останньому на власний розсуд виконувати зобов`язання перед одними кредиторами та ухилятись від виконання зобов`язань перед іншими кредиторами, яким є стягувач за виконавчим документом щодо якого було відкрито державним виконавцем виконавче провадження.

Між тим, державним виконавцем не приймалося рішення про звернення стягнення на грошові кошти, які належать АТ КБ «Приватбанк», на що посилається позивач.

Надана позивачем довідка щодо укладення кредитного договору № SAMDNWFC та встановлення кредитного ліміту у розмірі 800 000, 00 грн. на платіжну картку не містить інформації про те, що рахунок НОМЕР_1 ; IBAN НОМЕР_2 має спеціальний режим використання, кошти, які містяться на рахунку, є коштами, на які відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути звернено стягнення.

Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_2 є тим обмеженням, яке вчинене на виконання норм Закону України «Про виконавче провадження», підставою для його застосування до заявника є невиконання останньою судового рішення. Таке обмеження є необхідним з метою забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні, права на доступ до судового захисту.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зняття арешту з грошових коштів (кредиту), що містяться на картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк»: рахунок НОМЕР_1 ; IBAN НОМЕР_2 , накладеного постановою про арешт грошових коштів боржника від 09.07.2019 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О., а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Левчук Ірини Олегівни, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Білої Ірини Володимирівни, про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.06.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк