22-ц/804/2111/20
263/3274/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„16 червня 2020 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/3274/20
Номер провадження 22-ц/804/2111/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Сікори М.М.
учасники справи :
відповідачі ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Центральний ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області (Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)
треті особи приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Сахова М. А., ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року головуючого судді Васильченко О.Г. зі складанням повного тексту судового рішення 18 травня 2020 року по цивільній справі про визнання недійсним електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності,-
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області, треті особи: приватний нотаріус Сахова М. А., ОСОБА_3 , про визнання недійсним електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 18 травня 2020 року та вжити заходи забезпечення позову. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що підставами відмови у забезпеченні позову було вказано що: з наданих до позову документів не можливо встановити, яке відношення має позивач до ОСОБА_4 ; не має даних про наявність виконавчих проваджень та рішень суду відповідно до яких ОСОБА_4 має грошові зобов`язання перед ОСОБА_1 ; з наданої до позову Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 203007026 від 04 березня 2020 року, вказано, що попереднім власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , але позивачем у позові зазначено третьою особою: ОСОБА_3 ; не надано підтвердження зміни прізвища останньої. Тому, вказує, що в самому позові третьою особою зазначено саме ОСОБА_5 та вказане її дівоче прізвище ОСОБА_6 та ІНН НОМЕР_1 . Також, в матеріалах справи знаходяться: Інформація про виконавче провадження № 32796492 про стягнення 198075.97 гривень з ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ; постанова про зміну назви сторони виконавчого провадження № 32796492 прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 вказаними в постанові її ІПН НОМЕР_1 та адреси реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 ; постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 32796492 про оцінку належної ОСОБА_5 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Також у даній постанові вказано стягувача - ОСОБА_1 ; протокол № НОМЕР_2 проведення електронних торгів вказаної вище 1/3 частки двокімнатної квартири, загальною площею 44,9 кв. метрів, за адресою: АДРЕСА_2 ; інформаційна довідка № НОМЕР_3 з Державних реєстрів нерухомості, в який вказано про арешт нерухомого майна Жовтневим ВДВС Маріупольського МУЮ у рамках виконавчого провадження - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та належної ОСОБА_4 . Таким чином, з документів, які знаходяться у матеріалах справи можливо встановити, що на електронних торгах, які позивач просить визнати недійсними, в рамках виконавчого провадження № 32796492 було продано 1/3 частку двокімнатної квартири, загальною площею 44,9 кв. метрів, за адресою: АДРЕСА_2 , належної третій особі по справі та боржнику по виконавчому провадженні ОСОБА_5 , прізвище якої раніше було ОСОБА_6 (та змінено під час виконавчого провадження) і саме ця частка була раніше арештована як належна ОСОБА_4 .
Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області (Центральний ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що діє за довіреністю Воробйов В.В., просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,представник ДП «Сетам»,приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Сахова М.А., ОСОБА_3 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату,час і місце судового засідання, шляхом отримання 10 червня 2020 року телефонограм, зареєстрованих в журналі телефонограм №3.9-12 за №№ 1887,1888,1889, та судових повісток, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с.123,124,126).
Позивачем ОСОБА_1 електронною поштою надіслано заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.125).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача відділу ДВС, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
15 квітня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено, з підстав недостатньої обґрунтованості заявленого клопотання.
21 квітня 2020 року ОСОБА_1 знов звернулася з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною відчуження, переобладнання та передачі вказаної частки третім особам на належне ОСОБА_2 майно: 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
30 квітня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено, з підстав неможливості встановити кола всіх осіб, інтересів яких може торкнутися застосування заходів забезпечення позову, неможливо встановити конкретні позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 , підстави та предмет позову, оскільки позовна заява, відзив на неї до заяви не долучені, та не надано правовстановлюючого документа, що свідчив би про належність спірної квартири ОСОБА_2 , що позбавило суд можливості пересвідчитись про законність вимог позивач.
14 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій вказала, що в провадженні судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває позовна заява про визнання недійсними електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності. В рамках даного позову було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , з забороною відчуження, переобладнання та передачі вказаної частки квартири третім особам. Ухвалою від 15 квітня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено. Після чого 17 квітня 2020 року вона подала до суду повторну заяву про забезпечення позову, яка була розглянута іншим суддею 30 квітня 2020 року, який відмовив в задоволенні заяви, в зв`язку з відсутністю матеріалів справи. В заяві ОСОБА_1 вказує, що на цей час всі документи знаходяться в матеріалах справи, тому вважає за необхідне подати заяву про забезпечення позову втретє,оскільки її позов стосується визнання недійсними електронних торгів та скасування реєстрації права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яку на вказаних торгах придбала ОСОБА_2 та яку вона у будь який момент може відчужити,що зробить неможливим виконання рішення суду,якщо таке буде на її користь.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ДП «Сетам», Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області, треті особи: приватний нотаріус Сахова М. А., ОСОБА_3 , про визнання недійсним електронних торгів та скасування протоколу проведення електронних торгів та свідоцтва про придбання майна, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до поданої втрете заяви не надано будь-яких нових доказів, які б існували підставою її задоволення та не були предметом розгляду при винесенні попередніх ухвал про відмову у забезпеченні позову.
Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком за наступних підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
За змістом ч.2 ст. 151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є заява у якій повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості необхідні для забезпечення позову.
Згідно ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
В заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на майно, а саме: на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , яку на вказаних торгах придбала ОСОБА_2 , та яку вона у будь який момент може відчужити,що зробить неможливим виконання рішення суду,якщо таке буде на її користь.
Підставою необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначено ймовірність відчуження переможцем торгів власником ОСОБА_2 вищевказаного майна.
Одним із способів забезпечення позову відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.10 зазначеної статті не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести , але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.
Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено будь-яких нових ,обґрунтованих та об`єктивних доказів ,які б існували підставою її задоволення .
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 18 червня 2020 року.
Судді: