Справа № 310/4579/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мороки С.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Калініченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною, зазначивши в позові наступне: з 24.09.2011 року він знаходився в шлюбі з відповідачкою.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2015 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду видано Виконавчий лист, згідно якого із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти, починаючи з 12.05.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Спільна із відповідачкою дитина проживає разом із нею. Колишня дружина перешкоджає в побаченнях з дитиною і фактично з самого моменту розлучення почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно можливості його нормального спілкування із сином.

Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не можу нормально зустрічатися з дитиною.

Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто, ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Відповідно до ст.141 СК України: «Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини».

Стаття 142 СК України зазначає, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно до ст.150 СК України: «Батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя».

У відповідності до ст.157 СК України: «Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини».

Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і маю право на особисте спілкування з сином, а Відповідач, та інші особи не мають права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»: «Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини».

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї».

Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Позивач хоче особисто спілкуватися з ним. Відповідно до ст.153, ч.2 ст.157 СК України, як батько дитини, має на це право.

Позивач просить врахувати його законні права як батька дитини і наявність у нього можливості спілкуватися з дитиною та здійснювати позитивний вплив на її виховання. Він мешкає в двокімнатній квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Для дитини є окрема кімната з окремим спальним місцем, є місце для підготовки уроків, є можливість при необхідності купити одяг та іграшки.

Відповідно до ч.4-5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином.

Визначити час для особистого спілкування з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такому порядку:

- кожної першої і третьої суботи кожного місяця з 17-00 години суботи до 18-00 години неділі за місцем проживання, перебування батька;

-в період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року, і у період з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року;

-у період осінніх та весняних канікул - кожного непарного навчального року;

-у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік і до закінчення зимових канікул;

- день народження дитини батько проводить з сином кожний непарний рік.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином у встановлений судом час, та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку.

Зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання (перебування) дитини.

Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплачених судових витрат.

Відповідач по справі направила до суду зустрічний позов до первісного позивача, в якому зазначила наступне:

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року було відкрито провадження у справі.

Позовну заяву з додатками отримала 31.07.2019 року.

Ознайомившись з позовом, вважає за необхідне подати зустрічний позов в інтересах неповнолітньої дитини захищаючи іі права та інтереси. 24.09.2011 року нею було зареєстровано шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.11.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю.

Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 02 червня 2016 року у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Твердженням ОСОБА_1 про те, що йому чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною не відповідають дійсності та не підтверджується ніякими доказами.

Між сторонами фактично припинились подружні стосунки, коли їх спільному сину виповнилось 3 роки. З того часу ОСОБА_1 ніколи не цікавився дитиною, не намагався спілкуватись з нею та не надавав сину матеріальної допомоги. У зв`язку з чим, вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів. Але і після цього ОСОБА_1 не сплачував аліменти в повному обсязі та мав велику заборгованість, яку сплачує і до цього часу.

На протязі майже чотирьох років відповідач не згадував про сина навіть вдень його народження. Не привітав він сина з днем народження і цього разу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Святкування дня народження тільки з батьком порушує право дитини святкувати своє народження у звичному колі сім,ї.

Дитина фактично не знає свого батька та не пам`ятає його і тому позивачка (за зустрічним позовом) не може погодитись на ті вимоги, які відповідач зазначає у своїй позовній заяві визначаючи способи спілкування з дитиною.

ОСОБА_2 відомо, що ОСОБА_1 не має свого житла, куди б він міг приводити дитину і спілкуватись з нею. У позовній заяві вказані дві адреси його місця проживання - це житло по АДРЕСА_2 . Невідомо, кому належить це житло, та де саме знаходиться постійне місце проживання відповідача.

ОСОБА_1 просить суд визначити час для проведення з дитиною в період зимових, осінніх та весняних канікул, але він не має постійної роботи, працює на підробітках час від часу та не зможе забезпечити дитині повноцінний відпочинок.

Вирішуючи спір між батьками щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї суд повинен при цьому насамперед враховувати інтереси самої дитини. Також необхідно враховувати особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров,я та інші обставини.

Син постійно знаходився зі ОСОБА_2 і вона ніколи не залишала його з іншими людьми. Вважає, що для того, щоб дитина звикла до батька, необхідно обумовити її побачення у моїй присутності.

Частина 2 ст.159 СК України - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.150,155,157,159 СК України, ст.193 ЦПК України ОСОБА_2 просить визначити час особистого спілкування та участі у вихованні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком, ОСОБА_1 , який проживає окремо від неї у такий спосіб:

- спілкуватись з дитиною за її бажанням, з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу, кожної першої і третьої суботи кожного місяця /без ночівель/, попередньо повідомивши матір дитини, ОСОБА_2 , про майбутнє місце знаходження дитини;

- провести перші три зустрічі з дитиною в присутності матері, ОСОБА_2 ;

- спільно організовувати та проводити в присутності обох батьків святкування Дня народження дитини;

- у період літніх канікул /строком до 20 днів/, попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини без права виїзду за межи міста Бердянська та України.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 18.07.2019 року відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прийнято до провадження, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року закрито підготовче провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення ідентичні, викладеним у позовних заявах.

Представник органу опіки та піклування Калініченко Ю.В., посилаючись на висновок органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради від 11.10.2019 року, вважає можливим позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задовольнити частково, встановити такий порядок його спілкування з дитиною: за бажанням дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу, кожної першої та третьої суботи кожного місяця (без ночівель), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини; провести перші зустрічі з дитиною в присутності матері; спільно організувати та проводити в присутності обох батьків святкування дня народження дитини; у період літніх канікул, строком до 20 днів, попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини без права виїзду за межі міста Бердянська та України.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони з 24.09.2011 по 24.11.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.15 р.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після розірвання шлюбу батьків дитина залишилася проживати з матір`ю, що не заперечується сторонами у справі.

На утримання дитини ОСОБА_1 сплачує аліменти у розмірі, який визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016 року.

ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 перешкоджає йому у спілкуванні з сином.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно з ч.3 ст.11,ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

За ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.16 цього Закону дитина, батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

В судовому засіданні судом встановлено, що з боку матері дитини чиняться перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною.

Орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок від 11.10.2019 року (а.с.73-76), в якому, підтримуючи позицію матері дитини, вважає доцільним встановити такий порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною: за бажанням дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу, кожної першої та третьої суботи кожного місяця (без ночівель), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини; провести перші зустрічі з дитиною в присутності матері; спільно організувати та проводити в присутності обох батьків святкування дня народження дитини; у період літніх канікул, строком до 20 днів, попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини без права виїзду за межі міста Бердянська та України.

Згідно із ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дослідивши вказаний висновок, суд частково погоджується з ним, оскільки в ньому не достатньо вмотивована доцільність встановлення такого порядку спілкування дитини з батьком, який визначений в ньому.

Так, в рішенні у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітньої дитини, передусім право дитини на підтримання регулярних особистих сосунків і прямих контактів з обома батьками, з метою упередження виникнення конфліктної ситуації в подальшому між позивачем і відповідачем, а також з метою належного виконання рішення суду в подальшому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів та необхідність визначення більш детального і конкретного порядку участі у вихованні дитини і спілкуванні з дитиною, а саме: визначити час для особистого спілкування ОСОБА_1 з сином, з урахуванням бажання дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу, кожної першої та третьої суботи кожного місяця (без ночівель), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини; провести перші зустрічі з дитиною в адаптаційний період, який визначається у два місяці після набрання рішення чинності, в присутності матері; спільно організувати та проводити в присутності обох батьків святкування дня народження дитини; у період літніх канікул, строком до 20 днів, та у весіння і зимові канікули (половину терміну канікул), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини без права виїзду за межі України.

Суд вважає, що саме такий чіткий порядок участі батька у вихованні дитини і спілкуванні з дитиною буде відповідати не тільки якнайкращим інтересам дитини, а і інтересам позивача і відповідача.

Суд вважає за необхідне провести взаємозалік вимог сторін по правовим витратам, так як їх позовні вимоги задоволенні частково пропорційно до первісних вимог, та витрати співмірні.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81,158, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , а також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити час для особистого спілкування ОСОБА_1 з сином, з урахуванням бажання дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та навчального процесу, кожної першої та третьої суботи кожного місяця (без ночівель), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини; провести перші зустрічі з дитиною в адаптаційний період, який визначається у два місяці після набрання рішення чинності, в присутності матері; спільно організувати та проводити в присутності обох батьків святкування дня народження дитини; у період літніх канікул, строком до 20 днів, та у весіння і зимові канікули (половину терміну канікул), попередньо повідомивши матір дитини про майбутнє місце знаходження дитини без права виїзду за межі України.

Провести взаємозалік вимог сторін по правовим витратам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05.06.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області С. М. Морока