Справа №303/6299/19
ряд. стат. звіту - 56
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та співвідповідача НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

В СТ А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та співвідповідача НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позов мотивований тим, що 10.03.2018 року о 19 год. 50 хв., в м.Мукачево по вул.Л.Шевцової, біля буд.№1, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21053», д.н.з.: НОМЕР_1 , при наявності дорожнього знаку «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю марки «Volksvagen Passat», д.н.з.: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі (вул. Графа фон Шенборна), змусив водія вказаного транспортного засобу різко загальмувати та змінювати напрямок руху для уникнення зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

У свою чергу, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volksvagen Passat», д.н.з.: НОМЕР_2 Чеської Республіки, рухаючись по головній дорозі по своїй полосі руху, під`їжджаючи до перехрестя з другорядною дорогою, побачив, що на перехресті з лівого боку відповідно до його напрямку руху - вул.Л.Шевцової, знаходиться автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який не очікувано почав рухатися та виїхав на смугу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Останній, оцінивши дорожню ситуацію, з метою безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, скерував керований ним транспортний засіб на узбіччя, однак зіткнення з деревом уникнути не вдалося, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Зазначені обставини встановлені постановою Мукачівського міськрайонного суду від 20.09.2018 року у справі №303/1446/18 про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_3 (закрита з мотивів закінчення строків накладення адміністративного стягнення) та Постановою Мукачівського міськрайорнного суду від 26.04.2018 року у справі №303/1447/18 про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 (закрита з мотивів відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення). Таким чином, вину відповідача ОСОБА_3 у вищезазначеній ДТП було встановлено. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав механічні ушкодження, оціночна вартість матеріального збитку становить 69 264,54 гривень.

Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяну шкоду, позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 69 264,54 гривень та витрати на проведення оцінки в сумі 1200 гривень та судовий збір 768,40 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд позов задоволити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у ньому.

Представник співвідповідача НАСК «ОРАНТА» - Нескородяна О.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву в якому також просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у ньому.

Вивчивши матеріали справи з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 20.09.2018 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП було закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 7-9).

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 26.04.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 10-12).

Із Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №022/01/18 від 16.03.2018 року слідує, що вартість майнової шкоди, заподіяної власнику ОСОБА_6 транспортного засобу «Volksvagen Passat», д.н.з.: НОМЕР_3 , без урахування ВТВ, становить 69 264,54 гривень (а.с. 13-29).

Із Поліса №АК/4036742 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21063, д.н.з.: НОМЕР_1 застрахований за період з 03.05.2017 року до 02.05.2018 року (а.с. 52).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, у даній справі не підлягають доказуванню ті обставини, що мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю сторін по справі та заподіяння шкоди саме з вини відповідача, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом.

У відповідності до вимог ст.397 і 398 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі, якщо особа, яка заподіяла шкоду не доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Із ч.2 ст.1187ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Беручи до уваги вищезазначені обставини, судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 , як на підставу задоволення позову вказує на те, що були порушені права позивача, оскільки саме останній керував автомобілем і йому завдана матеріальна шкода. При цьому, на підтвердження своїх доводів відносно порушення його прав з боку відповідача суду не надав. Тобто, представником позивача не було надано суду належних та допустимих доказів, що саме він на відповідній правовій основі користувався автомобілем, оскільки власником автомобіля є інша особа, а саме ОСОБА_6 .

Таким чином, оскільки позивач не є власником автомобіля і не має будь-яких підтверджуючих документів на право володіння, а тому його права не порушені, право на отримання відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки у нього відсутнє, а отже і не може бути позивачем у справі.

Також у судовому засіданні було встановлено, що дії відповідача ОСОБА_3 були застраховані, що підтверджується Полісом №АК/4036742 від 03.05.2017 року (а.с. 52). Таким чином, позивачу необхідно звернутися до страховика щодо відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що позов представника позивача ОСОБА_2 не підлягає до задоволення у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 1166,1167, 1187, 1195, 1197 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 206, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

Р І Ш И В:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, що мало місце 10.03.2018 року 69 264,54 гривень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Співвідповідач: НАСК «ОРАНТА», місце знаходження м.Київ, вул.Здолбунівська, 7-д

Повний текст рішення складений 17.06.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір