Справа № 515/340/20
Провадження № 2-о/515/784/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника заявника адвоката Ковпака О.В.

представника заінтересованої особи Кометіані О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт того, що заповіт від 21.03.2000 р., складений від імені ОСОБА_2 , пос- відчений Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, зареєстрова- ний у спадковому реєстрі за № 82, щодо розпорядження спадковим майном на користь ОСОБА_1 , належить спадкодавцю ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який за життя, а саме, 21.03.2000 р., склав заповідальне розпорядження, яке посвідчене секре- тарем Лиманської сільської ради за реєстраційним номером № НОМЕР_1 , яким на випадок своєї смеріт розпорядився усим належним йому майном на користь ОСОБА_1 Відкрилась спадщина на спад- кове майно, а саме, земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства пло- щею 3,60 га, що розташована на території Лиманської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І НОМЕР_2 ОД НОМЕР_2 067597 від 29.08.1997 р., яку він має намір ус- падкувати. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом йому відмовлено у зв`язку з тим, що в заповіті, який складений на його ім`я, призвіще спадкодавця зазначено « ОСОБА_3 », а у свідо- цтві про смерть « ОСОБА_3 ». Отже, при складані заповіту була допущена помилка у прізвище, що призвело до його викривлення, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути сп- раву за його відсутності, доводи заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в яко- му не заперечував проти задоволення заяви, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі до- казів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

З копії паспорту серії НОМЕР_3 (а.с.7) видно, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Тата- рбунари Одеської області.

Як слідує з копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 (а.с.6), що ОСОБА_2 передено у приватну власність земельну ділянку площею 3,60 га, роз- ташовану на території Лиманської сільської ради, цільове призначення якої для ведення селянсь- кого фермерського (господарства).

Заповітом, посвідченим секретарем Лиманської сільської ради 21.03.2000 р. (копія на а.с.5), під- тверджується, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі все те, що буде йому на- лежати на день смерті і на що він за законом матиму право заповів ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_2 , що під- тверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.4).

Відмова нотаріуса (а.с.8) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з причини, того що прізвище заповідача вказано як « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть як « ОСОБА_3 ».

За змістом ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізични- ми або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочин- ства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи ві- дсутності неоспорюваних прав.

У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судо- ву практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти по- роджують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особис- тих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встанов- лення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про вс- тановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належ- ності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання до- кумента, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Ухвалене судом рішення про встановлення зазначеного факту матиме наслідком виникнення цивільних прав та обов`язків заявника, зокрема, буде підставою для реалізації його права на спад- кування по заповіту після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який виразив свою волю у вказаному правовстановлюючому документі, у спосіб, встановлений законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності заповіту, вчиненого ОСОБА_2 , посвідче- ного 21.03.2000 р. секретарем Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської обла- сті, зареєстрованого в реєстрі за № 82, спадкодавцю ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко