провадження №: 4-с/752/33/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Мазур Ю.Ю.,

за участю секретаря Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк»,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», в якій просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 58247493 від 01 лютого 2019 року винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в сумі 526443,60 грн та скасувати постанову від 01 лютого 2019 про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 39105,77 грн.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 20.12.2012 Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-3543/12, на підставі якого 01.02.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Дмитром Валентиновичем було відкрите виконавче провадження № 58247493 та винесено постанову з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в сумі 526443,60 грн та постанову від 01.02.2019 про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 39105,77 грн. Скаржник вважає, що всупереч вимогам закону, стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання лише 01.02.2019, тобто після спливу трирічного строку на примусове виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене скаржник вважає, поставу про відкриття виконавчого провадження № 58247493 від 01.02.2019 незаконною та просить її скасувати. Оскільки скаржником оскаржується зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження, то на думку скаржника підлягає скасуванню постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.М. у сумі 39105,77 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.10.2019 відкрито провадження у справі.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку із поганим станом здоров`я.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також надав письмові заперечення, в яких зазначив, що вважає, що доводи, викладені у скарзі є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства. 12.12.2017 старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Маріуцою Т.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону. Враховуючи викладене просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також надав письмові заперечення, в яких зазначив, що вперше виконавчий лист №2-3543/12 від 20.12.2012, виданий Голосіївським районним судом м. Києва був пред`явлений до виконання 28.07.2015, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №48245735 від 28.07.2015. Тобто строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не був пропущений. 28.07.2015 головним державним виконавцем Абаріновим Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48245735. 12.12.2017 старшим державним виконавцем Маріуцою Тетяною Вадимівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи зазначене просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. перебуває ВП № 58247493 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3543/12 від 20.12.2012, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість в сумі 526443,60 грн.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-3543/12 від 20.12.2012, виданого Голосіївським районним судом м. Києва, який вказаний в самому виконавчому документів визначений до 20.12.2015, тобто три роки.

Зазначений виконавчий лист був пред`явлений до виконання 28.07.2015 та головним державним виконавцем Абаріновим Олександром Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48245735 (том № 1, ст. 215).

12.12.2017 старшим державним виконавцем Маріуцою Тетяною Вадимівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (том № 1, ст. 223).

Відповідно до положень п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно ч. 5 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

При цьому, щодо норм ст. 5 розділу ХІІІ Закону №1404-VIII в контексті того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються для виконання у строки, встановлені цим законом, тобто у трирічний строк, який унормований ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII, необхідно зазначити, що законодавцем визначено такий термін відносно виконавчих документів, річний строк пред`явлення яких до виконання розпочався в період дії Закону №606-ХІV та не завершився на час набрання чинності новим Законом «Про виконавче провадження» №1404-VIII, яким фактично його було пролонговано з одного до трьох років.

Оскільки постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена старшим державним виконавцем Маріуцою Т.В. № 48245735 датовано 12.12.2017, тобто строк пред`явлення виконавчого листа обчислюється відповідно до цієї дати.

Згідно вимог ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, так як поверненням виконавчого листа стягувачу 12.12.2017, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та повторне його пред`явлення до примусового виконання стягувачем 01.02.2019 відбулося у межах визначеного законом трирічного строку подання до виконання. Враховуючи зазначене, не підлягає задоволенню і вимога щодо скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.М.

За таких обставин, оскільки під час вчинення дій та винесення постанов у виконавчому провадженні № 58247493, які оскаржуються, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.М. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку приватного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями та рішенням порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.Ю. Мазур