ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 712/7139/19
провадження № 2/753/3044/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

"03" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участі секретаря Лаптєвої Ю.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави-органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих державі, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави-органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих державі, відповідно до якого Заступник військового прокурора Черкаського гарнізону просив суд стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 збитки завдані державі в сумі 52 868,12 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 01.08.2014 року за №3 рядового ОСОБА_1 призначено водієм 1 автомобільного взводу 3 автомобільної роти. Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 02.11.2015 року за №189 за ОСОБА_1 закріплено автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 25.03.2015 року №87 солдат ОСОБА_1 вибув у відрядження у розпорядження керівника сектору «М», до складу відокремленого відділу зберігання військової частини НОМЕР_4 м. Маріуполь для виконання бойових (службових) завдань у складі сил та засобів АТО з 25.03.2015 року.

Згідно довідки офіцера відділення ВСП м. Маріуполь від 21.12.2015 року за №3009, 20.12.2015 року у м. Маріуполь приблизно о 18.10 год. водій автомобіля "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , рядовий ОСОБА_1 рухаючись по просп. Металургів біля будинку № 94 не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем "Daewoo", д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , отримав пошкодження.

Актом службового розслідування від 06.06.2016 року встановлено, що автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , пошкоджено та відновленню не підлягає. Згідно відомості залишкова вартість автомобіля складає 166 115,47 грн. З зазначеним актом рядовий ОСОБА_1 ознайомлений. Під час розслідування ОСОБА_1 надав пояснення в якому підтвердив факт ДТП з його участю.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 06.06.2016 року за №29 зазначені збитки занесено до книги грошових стягнень та нарахувань, а з ОСОБА_1 розпочато утримання коштів в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення. Зазначений наказ ОСОБА_1 не оскаржувався.

Відповідно до довідки про суму збитків та відшкодування втрат ОСОБА_1 113 247,35 грн. а залишок невідшкодованої суми складає 52 868,12 грн.

Військову частину-польова пошта НОМЕР_2 перейменовано на військову частину НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 року за №245 старшого солдата ОСОБА_1 звільнено в запас відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

При звільненні в запас ОСОБА_1 написав заяву про зобов`язання добровільно погасити спричинені матеріальні збитки, однак, своїх зобов`язань не виконав, що стало підставою для звернення із вказаним позовом Заступником військового прокурора Черкаського гарнізону, на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Ухвалою суду від 25.09.2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
У судове засідання Заступник військового прокурора Черкаського гарнізону не з`явився, однак прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону Лук`яненком А.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також прокурор просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

У судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих н а захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 вказаної статті Закону передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Судом встановлено, згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 01.08.2014 року за №3 рядового ОСОБА_1 призначено водієм 1 автомобільного взводу 3 автомобільної роти. Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 02.11.2015 року за №189 за ОСОБА_1 закріплено автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 25.03.2015 року №87 солдат ОСОБА_1 вибув у відрядження у розпорядження керівника сектору «М», до складу відокремленого відділу зберігання військової частини НОМЕР_4 м. Маріуполь для виконання бойових (службових) завдань у складі сил та засобів АТО з 25.03.2015 року.

Згідно довідки офіцера відділення ВСП м. Маріуполь від 21.12.2015 року за №3009, 20.12.2015 року у м. Маріуполь приблизно о 18.10 год. водій автомобіля "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , рядовий ОСОБА_1 рухаючись по просп. Металургів біля будинку № 94 не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху де здійснив зіткнення з автомобілем "Daewoo", д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , отримав пошкодження.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 20.05.2016 року за №115 з метою встановлення фактичних обставин за яких пошкоджено автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , та встановлення розміру нанесених державі збитків та порядку їх відшкодування призначено службове розслідування.

Актом службового розслідування від 06.06.2016 року встановлено, що автомобіль "Mercedes-Benz", військовий номер НОМЕР_3 , пошкоджено та відновленню не підлягає. Згідно відомості залишкова вартість автомобіля складає 166 115,47 грн. З зазначеним актом рядовий ОСОБА_1 ознайомлений. Під час розслідування ОСОБА_1 надав пояснення в якому підтвердив факт ДТП з його участю.

Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 06.06.2016 року за №29 зазначені збитки занесено до книги грошових стягнень та нарахувань, а з ОСОБА_1 розпочато утримання коштів в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення. Зазначений наказ ОСОБА_1 не оскаржувався.

Відповідно до довідки про суму збитків та відшкодування втрат ОСОБА_1 113 247,35 грн. а залишок невідшкодованої суми складає 52 868,12 грн.

Військову частину-польова пошта НОМЕР_2 перейменовано на військову частину НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2018 року за №245 старшого солдата ОСОБА_1 звільнено в запас відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

При звільненні в запас ОСОБА_1 написав заяву про зобов`язання добровільно погасити спричинені матеріальні збитки, однак, своїх зобов`язань належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки, виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03.12.2014 року N 6-183цс14.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід вказати на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи розмір завданої позивачу шкоди не спростований, як і не спростовано обґрунтування позивача щодо наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався Заступник військового прокурора Черкаського гарнізону, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 14, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Заступника військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави-органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків завданих державі - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) збитки завдані державі в сумі 52 868,12 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.
Суддя: