Справа № 361/946/18
Провадження № 2/361/58/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Смірновій І.В.,

Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про розірвання договору оренди житла, стягнення певної суми грошових коштів, захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про розірвання договору оренди житла, стягнення певної суми грошових коштів, захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позивачі зазначали, що 24 вересня 2017 року вони і відповідач ОСОБА_3 уклали договір про оренду житла за адресою: АДРЕСА_1 на термін один рік.

01 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 з вагітною дружиною ОСОБА_2 заселився в орендований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 24 вересня 2017 року передав відповідачу орендну плату за місяць в розмірі 3500 грн. та заставну суму у розмірі 3500 грн., що підтверджується відсутністю претензій і підписом орендодавця у договорі оренди.

З жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння декілька разів проникав до орендованого житла, погрожував позивачам тим що вижене їх з житлового приміщення, забороняв користуватися електричними приладами, відчиняти вікна в опалювальний період та переключав регулятор на електричній батареї.

03 лютого 2018 року дружина відповідача третя особа ОСОБА_4 повідомила позивачам, щоб вони шукали собі інше житло, пожалкували, що здали їм житло в оренду, поведінка позивачів їх не влаштовує.

Того ж місяця відповідач вимкнув гарячу та холодну воду в орендованому приміщенні, відключив електропостачання та кабельне телебачення.

01 березня 2018 року позивачі залишили орендоване приміщення, оскільки не могли більше залишатися та терпіти нападки і погрози відповідача, нестерпні умови проживання.

Позивачі вважають, що відповідач своїми діями в односторонньому порядку розірвав договір оренди від 24 вересня 2017 року, завдав їм тяжких моральних та душевних страждань.

В липні 2018 року позивачі звернулися до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій зазначали про приниження відповідачем честі, гідності та ділової репутації позивачів, спричинення моральної, психічної та ментальної шкоди шляхом розповсюдження письмових відомостей, які не відповідають дійсності.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд розірвати договір оренди, стягнути з відповідача на їхню користь внесену ними заставну суму в розмірі 3500 грн., витрати на переїзд в розмірі 2000 грн., витрати на фотокартки (докази) в розмірі 400 грн., а також про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодувати моральну шкоду в розмірі 73500 грн., стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі, надав пояснення аналогічні позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначала, що відповідно до п. 6.2. договору оренди від 24.09.2017 р., договір може припинятися за вимогою однієї із сторін у випадку порушення умов даного договору чи згоди сторін, про що вони зобов`язані попередити один одного не пізніше ніж за один місяць до моменту закінчення даного договору. В свою чергу позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві, усних поясненнях не заперечує факту того, що саме 03 лютого 2018 року в передбачений законом та договором спосіб орендодавець попередив орендарів про те, що у зв`язку з неналежним використанням орендованого приміщення та в зв`язку з недбалою поведінкою позивача існує загроза пошкодженню орендованого майна, вони мають звільнити орендоване приміщення. Так, між сторонами було досягнуто згоди щодо розірвання договору оренди та добровільного звільнення орендованого приміщення, а тому вимоги позивача щодо компенсації моральної та матеріальної шкоди є безпідставним та нічим іншим, як зловживання своїми правами. Частина коштів у розмірі завдатку була повернута ОСОБА_3 в день добровільного звільнення приміщення орендарем. Також, на даний час відносно ОСОБА_1 Броварською місцевою прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000138 від 26.07.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України (щодо надання підробленого документу (позовної заяви) до Броварського міськрайонного суду Київської області).

Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що 24 вересня 2017 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди житла, предметом якого є Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком на один рік. Щомісячна орендна плата складає 3500 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до п. 6.2. договору оренди від 24.09.2017 р., договір може припинятися за вимогою однієї із сторін у випадку порушення умов даного договору чи згоди сторін, про що вони зобов`язані попередити один одного не пізніше ніж за один місяць до моменту закінчення даного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.

Відповідно до ч.2 ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини щодо оренди Ѕ частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір оренди було укладено 24 вересня 2017 року строком на один рік, тобто до 24 вересня 2018 року. Під час укладення вказаного договору позивач ОСОБА_1 сплатив заставну суму в розмірі місячної орендної плати, а саме 3500 грн., оплату комунальних послуг здійснював орендодавець, відповідно до умов договору.

У лютому 2018 року відповідач ОСОБА_3 створив умови неможливі для проживання позивачів, а саме: відключив гарячу та холодну воду, електропостачання та кабельне телебачення, з приводу чого позивач ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

З огляду на викладене, житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.

01 березня 2018 року позивачі виїхали з орендованого житлового приміщення, останній платіж по договору оренди було здійснено позивачем 24 січня 2018 року.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що умови договору оренди від 24 вересня 2017 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , останнім виконувалися не належним чином.

Доказів неналежного виконання позивачем ОСОБА_1 умов договору оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем не надано, а судом не здобуто.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачів заставної суми в розмірі 3500 грн. Жодних доказів щодо часткового повернення відповідачем цієї суми при добровільному залишенні позивачами орендованого приміщення матеріали справи не містять.

Разом з тим, не знайшли свого обґрунтування позовні вимоги щодо відшкодування витрат на переїзд в розмірі 2000 грн. та на фотокартки (докази) в розмірі 400 грн., оскільки не підтверджені жодними належними доказами. Тому вони задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди в розмірі 73500 грн., то в задоволенні цих позивних вимог також слід відмовити, оскільки доказів розповсюдження інформації спрямованої на приниження честі, гідності та ділової репутації позивачів відповідачем не надано, а судом не здобуто.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачів заставної суми в розмірі 3500 грн., в решті позовних вимог - відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 526, 610, 629, 821, 825 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір оренди Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заставну суму в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський