Справа № 703/1773/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Шкреби В.В.,

присяжних: Бойко З.І. та Дяченко С.В.,

при секретарі - Галіневській Р.О.,

за участю прокурора- Іщенко Т.В.

лікаря-психіатра Глушко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Кам`янка цивільну справу за заявою директора Комунального некомерційного підприємства Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради (20708, м. Сміла Черкаської області, вул. Павлова, 46)ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 (прож. АДРЕСА_1 ) до психіатричного закладу без його згоди,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги без його згоди.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що відповідно до направлення Чернігівської обласної психіатричної лікарні , ОСОБА_2 , був 15.06.2016 року госпіталізований до психіатричного стаціонару КНП «ЧОПЛ ЧОР» в зв`язку з тяжким психічним розладом здоров`я.

25.05.2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на підставі заяви директора Комунального некомерційного підприємства Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради, в зв`язку з одужанням, ухвалено рішення на підставі якого припинено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Та оскільки до КНП «ЧОПЛ ЧОР» надійшла вищезазначена ухвала 03.06.2020 року, а стан здоров`я пацієнта з 02.06.2020 року різко погіршився, то саме з вказаних підстав директор КНП «ЧОПЛ ЧОР» звернувся до суду з даною заявою, та просить суд її задовольнити.

За думкою комісії лікарів, хворий являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих, та що лікування можливе лише у стаціонарних умовах.

У судовому засіданні представник заявника та лікар - психіатр підтримали заяву, прокурор не заперечував проти задоволення заяви.

Особа, стовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку у судовому засіданні заперечував проти госпіталізації, вважав себе здоровим.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови Соснівського районної суду м. Черкаси від 29 липня 2008 року до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим типом нагляду м. Дніпропетровськ, за скоєне суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

19 грудня 2014 року відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ гр. ОСОБА_2 змінено вид примусових заходів медичного характеру, переведено для подальшого застосування примусового лікування до психіатричної лікарні посиленим наглядом м. Чернігів.

В подальшому, а саме 06 грудня 2016 року, 30 червня 2017 року, 07 березня 2018 року, 1 жовтня 2018 року, 11 квітня 2019 та 04 листопада 2019 року в зв`язку з несприятливим перебігом хвороби, на підставі заяви адміністрації КЗ «ЧОПЛ» ЧОР відповідно з висновком лікарської комісії, ухвалами Смілянського міськрайонного суду Черкаської області гр. ОСОБА_3 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричному закладі із звичайним типом нагляду.

25.05.2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на підставі заяви директора Комунального некомерційного підприємства Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради, в зв`язку з одужанням, ухвалено рішення на підставі якого припинено застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Однак 02.06.2020 року стан пацієнта ОСОБА_2 різко погіршився. Згідно лікарського висновку (висновок ЛКК від 03.05.2020 року) гр. ОСОБА_2 страждає на тяжке психічне захворювання: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром з емоційно-вольовими розладами, стан загострення» і являє собою безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих, тому потребує продовження стаціонарного лікування на підставі статті 14 Закону України « Про психіатричну допомогу».

Згідно частини другої та п`ятої ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану в КНП «ЧОПЛ ЧОР» комісія лікарів виявила, що хворий потребує продовження лікування у стаціонарних умова, оскільки являє собою безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих.

Хворому поставлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-маячний синдром з емоційно-вольовими розладами, стан загострення.

Лікар психіатр підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, про необхідність проходження курсу лікування у стаціонарних умовах.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 18.12.2019 ( справа № 552/5273/18) без встановлення того факту, що поведінка особи є небезпечною для нього чи оточуючих, неможливо застосувати до неї такий захід, як примусова госпіталізація до психіатричного закладу, що відповідає положенням статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Водночас як випливає із змісту висновку ЛКК ОСОБА_2 веде себе агресивно по відношенню до оточуючих як фізично так і словесно та становить небезпеку для суспільства, заперечує галюцинації .

Таким чином суд приходить до висновку що поведінка та діагноз особи вказують на необхідність застосування до нього примусової госпіталізації до психіатричного закладу без його згоди.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Госпіталізувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 до Комунального некомерційного підприємства Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради (20708, м. Сміла Черкаської області, вул. Павлова, 46) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку або її продовження, госпіталізацію у примусовому порядку, її продовження.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84,170,178,179,180,181,185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390,393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також щодо строків звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання зави про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя : В.В.Шкреба

Присяжні : З.І.Бойко

С.В.Дяченко