Провадження № 2/428/2773/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Ус Оксани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача адвокат Ус О.О. зазначає, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований син позивача відповідач ОСОБА_2 , який з січня 2016 року не проживає за даною адресою. Позивач вимушена сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги за зареєстрованого відповідача і не має змоги оформити субсидію. Представник позивача просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

Представник позивача Ус ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993 року, виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськстрой» на підставі розпорядження (наказу) від 21.12.1993 року № 47.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.10.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 744.

Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради № 22884 від 10.10.2019, виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку станом на 03.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією довідки відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради № 10971 від 10.10.2019 року.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не є її власником, а існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0..1 від 24.10.2019 у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Ус Оксани Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя І. С. Посохов