ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року

м.Суми

Справа №592/2414/20

Номер провадження 22-ц/816/1179/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року в складі судді Бичкова І.Г., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», мотивуючи вимоги тим, що з 15 березня 1995 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно проводить виплату заробітної плати, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Згідно копії розрахункового листа за січень 2020 року відповідач заборгував позивачу заробітну плату в сумі 40432,00 грн. Заборгованість з березня 2018 року по лютий 2019 року включно становить 25384,00 грн.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 25384,00 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 17530,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ейсмонт Є.А., посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в сумі 25384,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заробітна плата за листопад - грудень 2019 року не була предметом позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути невиплачену заробітну плату за період з березня 2018 року по лютий 2019 року включно. Доказів виплати заробітної плати позивачу за вказаний період відповідачем не надано, у зв`язку з чим суд першої інстанції помилково зменшив розмір позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 15 березня 1995 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно проводить виплату заробітної плати, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до наданої позивачем копії розрахункового листа, відповідач станом на 01 січня 2020 року не виплатив йому заробітну плату по цеху № 062 в розмірі 40432,00 грн (а.с. 9).

Заборгованість за період з березня 2018 року по лютий 2019 року включно становить 25384,00 грн.

Згідно відомостей про перерахування заробітної плати від 18 лютого 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за другу половину листопада 2019 року в розмірі 2723,00 грн, 26 лютого 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за першу половину грудня 2019 року в розмірі 2724,00 грн, 06 березня 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за другу половину грудня 2019 року в розмірі 2407,00 грн.

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що оскільки заборгованість відповідача за період з березня 2018 року по лютий 2019 року включно становить 25384,00 грн та, враховуючи, що позивачу була виплачена заробітна плата за першу половину листопада 2019 року в розмірі 2723,00 грн, за першу половину грудня 2019 року в розмірі 2724,00 грн, за другу половину грудня 2019 року в розмірі 2407,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 17530,00 грн (25384,00 грн - 2723,00 грн - 2724,00 грн - 2407,00 грн = 17530,00 грн).

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із розміром стягнутої судом першої інстанції заборгованості по заробітній платі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції взяв до уваги відзив АТ «СМНВО» на позовну заяву, в якому відповідач вказував про те, що 18 лютого 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за другу половину листопада 2019 року в розмірі 2723,00 грн, 26 лютого 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за першу половину грудня 2019 року в розмірі 2724,00 грн, 06 березня 2020 року позивачу була виплачена заробітна плата за другу половину грудня 2019 року в розмірі 2407,00 грн, що підтверджується відомостями перерахування заробітної плати (а.с. 26-30).

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заробітна плата за листопад - грудень 2019 року не була предметом позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з позовної заяви позивач просив стягнути невиплачену заробітну плату за період з березня 2018 року по лютий 2019 року включно. Доказів виплати заробітної плати позивачу за вказаний період відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії розрахункового листа за січень 2020 року відповідач не виплатив позивачу заробітну плату в розмірі 40432,00 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за період з березня 2018 року по лютий 2019 року включно, яка становить: березень 2018 року - 2861,00 грн, квітень 2018 року - 2962,00 грн, травень 2018 року - 2843,00 грн, червень 2018 року - 3770,00 грн, липень 2018 року - 1947,00 грн, серпень 2018 року - 2127,00 грн, вересень 2018 року - 2142,00 грн, жовтень 2018 року - 512,00 грн, листопад 2018 року - 2960,00 грн, січень 2019 року - 1566,00 грн, лютий 2019 року - 1694,00 грн, що в загальній сумі складає 25384,00 грн. Тому рішення суду в цій частині на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні. Розмір стягнутого з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. судом першої інстанції здійснено вірно відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, виходячи з оспорюваної суми та враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з АТ «Сумське МНВО» необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1261 грн 20 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 7, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейсмонта Євгена Анатолійовича задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення заборгованості із заробітної плати змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 25384,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1261 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик