№ 207/367/18
№ 2/207/329/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , за участю представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/367/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності , стягнення грошових коштів , стягнення вартості ремонтних робіт, стягнення моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовною заявою , у якій просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 1/2 частку грошових коштів , сплачених за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 вересня 2009 року у розмірі 30500 гривень 00 копійок , а також суму індексу інфляції 101017 гривень 53 копійки та 7553 гривні 14 копійок ; стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кожного по 50332 гривні 57 копійок вартість ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100000 гривень 00 копійок , оскільки заочним рішенням Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2007 року ОСОБА_5 був позбавлений права на спадкування після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому визнано за ОСОБА_3 . Згідно договору купівлі-продажу від 3 квітня 2008 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. , право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_7 . Згідно договору купівлі-продажу від 3 вересня 2009 року укладеного між ним та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є. , право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до нього . 30 березня 2011 року заочне рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2007 року було скасовано і справу призначено до розгляду у загальному порядку . Рішенням Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення від спадщини та визнання права власності було відмовлено . Рішенням Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 , яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 квітня 2008 року , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатковим рішенням Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року було витребувано із чужого незаконного володіння 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та додаткове рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року були скасовані . В цій частині постановлено нове рішення , яким визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_6 , та витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частину зазначеної квартири . Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року , додаткове рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року залишено без змін . ОСОБА_4 після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є єдиною спадкоємицею . Згідно рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року в частині скасування держаної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 змінено , скасувавши державну реєстрацію ОСОБА_2 на 1/2 частину цієї квартири . Звернувся до Департаменту комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на 1/2 частини зазначеної квартири , однак йому було відмовлено у зв`язку з тим , що на квартиру квартири АДРЕСА_1 накладено арешти , наявність зареєстрованих обтяжень унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру . Укладаючи договір купівлі-продажу на квартиру з ОСОБА_7 не знав , що попередній власник ОСОБА_3 діяв незаконно . Окрім того , йому не повернуті гроші сплачені за нікчемним договором купівлі-продажу квартири , порушені його права. Після придбання квартири він зробив капітальний ремонт , у результаті чого зазнав матеріальних збитків . Незаконними діями відповідача ОСОБА_3 йому спричинені душевні та моральні страждання , що відобразилися на стані здоров`я .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 заявлений позов підтримав повністю і пояснив , що згідно договору купівлі-продажу від 3 вересня 2009 року укладеного між ним та ОСОБА_7 йому належить квартира АДРЕСА_1 . Однак , при зверненні до Департаменту комунальної власності , земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру , рішенням державного реєстратора від 13 лютого 2017 року йому було відмовлено у зв`язку з тим , що на квартиру накладено арешти , наявність зареєстрованих обтяжень унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру . Також , згідно відомостей Державного реєстру на квартиру від 4 січня 2017 року відкрито розділ та за іншою особою зареєстровано право власності на 1/2 частку зазначеної квартири . Дії державного реєстратора не оскаржував . Звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , яка має право власності на 1/2 частку квартири , у зв`язку з чим просить стягнути з неї половину вартості проведеного ремонту у розмірі 50332 гривні 57 копійок , оскільки з моменту придбання квартири робив у квартирі ремонт на який потратив 100665 гривень 14 копійок . Також , він просить стягнути з ОСОБА_3 1/2 частку грошових коштів , сплачених за договором купівлі-продажу квартири від 3 вересня 2009 року у розмірі 30500 гривень 00 копійок , суму індексу інфляції 101017 гривень 53 копійки та 7553 гривні 14 копійок інфляції , та половину вартості проведеного ремонту у розмірі 50332 гривні 57 копійок , оскільки квартиру придбав у ОСОБА_7 , але ОСОБА_7 помер у 2017 році , тому звернувся з позовом до ОСОБА_3 та вважає , що саме ОСОБА_3 несе відповідальність за те , що він поніс матеріальну та моральну шкоду в результаті злочинних дій ОСОБА_3 , оскільки не мав права продавати квартиру ОСОБА_7 . Про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 3 вересня 2009 року укладеного між ОСОБА_7 та ним , не звертався . Укладаючи договір купівлі-продажу на квартиру з ОСОБА_7 не знав , що попередній власник ОСОБА_3 діяв незаконно . Окрім того , йому не повернуті гроші сплачені за нікчемним договором купівлі-продажу квартири , порушені його права . Після придбання квартири зробив капітальний ремонт , у результаті чого він зазнав матеріальних збитків . Незаконними діями відповідача ОСОБА_3 йому спричинені душевні та моральні страждання , що відобразилися на стані здоров`я , тому просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 100000 гривень , оскільки із-за нього він лишився квартири та зазнав матеріальної шкоди . З 2009 року по 2016 рік користувався квартирою , але звернувся до суду з позовом у 2018 році , не порушуючи строків позовної давності , оскілки до цього моменту йшли суди щодо спірної квартири і він чекав на рішення судів .

Відповідач ОСОБА_3 заявлений позов не визнав і пояснив , що взагалі ніякого ремонту у квартирі не було , з моменту продажу квартири нічого не змінилося . Згідно договору купівлі-продажу від 3 квітня 2008 року укладеного між ним та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. , право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_7 , тому позов в частині стягнення з нього 1/2 частки грошових коштів , сплачених за договором купівлі-продажу квартири у розмірі 30500 гривень 00 копійок , не підлягає задоволенню , оскільки ніяких цивільно-правових відносин між ним та ОСОБА_2 не мав . Тому з нього не можуть також бути стягнуті інфляційні втрати . Моральну шкоду у розмірі 100000 гривень не визнає , оскільки ніякої шкоди ОСОБА_2 не спричиняв , правових відносин з позивачем не мав . Щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру , то взагалі до квартири ніякого відношення не має , не є власником цього майна . ОСОБА_2 мав правові відносини з ОСОБА_7 . Право власності ОСОБА_2 на частку квартири ним не оспорюється . Матеріальну шкоду у розмірі 50332 гривні 57 копійок , які позивач намагається стягнути з нього у рахунок вартості ремонтних робіт у квартирі не визнає та вважає , що ці нарахування не відповідають дійсності , оскільки позивач , як власник користувався квартирою з 2009 року по 2016 рік . Також вважає , що позивач звернувся з позовом зі спливом позовної давності . Просить у задоволенні позову до нього відмовити у повному обсязі та застосувати позовну давність до спірних правовідносин .

Представник відповідача ОСОБА_1 заявлений позов не визнав і пояснив , що відповідач ОСОБА_3 ніяких правових відносин з ОСОБА_2 не мав. Просить застосувати позовну давність , оскільки ОСОБА_2 пропустив усі строки позовної давності при зверненні до суду з даним позовом .

Відповідачка ОСОБА_4 заявлений позов не визнала та вважає , що ОСОБА_2 звернувся до неї безпідставно . ОСОБА_2 укладав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7 . Квартира була придбана позивачем у не належному стані , без ремонту взагалі . Також , ніяких прав позивача вона не порушувала. ОСОБА_2 звернувся для реєстрації 1/2 частини квартири , але йому було відмовлено . Своїм правом на захист свої прав щодо скасування рішення державного реєстратора не скористався . ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом лише у 2018 році . Позивач є власником 1/2 частини квартири . Право власності ОСОБА_2 на частку квартири нею не оспорюється . Щодо стягнення з неї 1/2 частини вартості ремонту вважає , що ця вимога є безпідставною , оскільки з моменту купівлі квартири у квартирі нічого не змінилося , ніякого ремонту позивач не робив . Сума ремонтних робіт надана позивачем не відповідає дійсності , оскільки ніякий ремонт у квартирі не робився . Є власницею 1/2 частини квартири . Позовні вимоги до ОСОБА_3 також є безпідставними , оскільки позивач дочекався смерті ОСОБА_7 і тільки зараз звернувся до суду з позовом , пропустивши строки позовної давності . Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі .

Суд , вислухавши пояснення позивача , відповідачів , представника відповідача , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 3 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 14 ) . 3 вересня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 15 ) .

Рішенням Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 , яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 квітня 2008 року , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатковим рішенням Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року було витребувано із чужого незаконного володіння 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року в частині задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та додаткове рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року були скасовані . В цій частині постановлено нове рішення , яким визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої матері ОСОБА_6 , та витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частину зазначеної квартири . Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2015 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року , додаткове рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 6 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року залишено без змін . ОСОБА_4 після смерті свого батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є єдиною спадкоємицею . Згідно рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року в частині скасування держаної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 змінено , скасувавши державну реєстрацію ОСОБА_2 на 1/2 частину цієї квартири .

Свідок ОСОБА_8 пояснила , що з 2007 року працює ріелтором . До неї звернувся ОСОБА_2 для купівлі квартири . Вона йому запропонувала квартиру ОСОБА_7 , яку позивач купив . На момент придбання квартири , квартира була у занедбаному стані , ремонту не було , старі вікна , зламаний унітаз , ржаві труби , ремонт був з часу будівництва будинку . Квартиру показував чоловік , який є відповідачем . ОСОБА_7 був присутнім тільки при підписанні договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у нотаріуса .

Свідок ОСОБА_9 пояснила , що останнього разу вона була у квартирі у 2017 році . У квартирі нічого не змінилося з минулих років . Ніякого ремонту не має , вікна та двері старі , шпалери самі дешеві , труби ржаві та старі . Позивач надав дані про розрахунок вартості ремонту , який взагалі не відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що останнього разу була у квартирі у 2017 році. У квартирі нічого не змінилося , ніякого ремонту не має , вікна та двері старі , шпалери дешеві , труби ржаві , унітаз новий , а все інше старе . Ремонт у квартирі проводився ще з часу будівництва будинку . Її приводила подивитися квартиру ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України 2003 року кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання .

Згідно ст. 392 ЦК України 2003 року власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності .

Позивач є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року рішення Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року в частині скасування держаної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 змінено та скасовано державну реєстрацію ОСОБА_2 на 1/2 частину цієї квартири . Позивач не надав суду доказів , що його право власності на 1/2 частку квартири не визнається відповідачами і оспорюється . Позивач ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру вцілому , тобто не на 1/2 частку квартири ( а.с. 33 ) , в чому йому було відмовлено . Позивач не оскаржував дії державного реєстратора . При таких обставинах справи відсутні підстави у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Суд вважає , що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 1/2 частку грошових коштів , сплачених за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 вересня 2009 року у розмірі 30500 гривень 00 копійок , а також суму індексу інфляції 101017 гривень 53 копійки та 7553 гривні 14 копійок не підлягають задоволенню , оскільки договір купівлі-продажу квартири укладався між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 159 ) . При цьому посилання позивача на ст. 330 ЦК України 2003 року , як на підставу стягнення з ОСОБА_3 вартості частки квартири та інфляційних втрат , не відповідають чинному законодавству та обставинам , встановленим рішеннями суду , які набрали законної сили , а саме рішенню Баглійського районним суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року ( а.с. 26 - 28 ) та рішенню Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 грудня 2016 року ( а.с. 29 - 32 ) , згідно яких на користь ОСОБА_4 витребувано із чужого незаконного володіння саме ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Крім того , неможливо застосувати наслідки недійсності правочину , передбачені ст. 216 ЦК України 2003 року , тому що не існувало договірних правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України 2003 року моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка її завдала , за наявності її вини , крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті .

Таким чином , для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 ОСОБА_2 необхідна вина особи , яка її завдала , оскільки цей випадок не є виключенням , передбаченим ч. 2 ст. 1167 ЦК України 2003 року .

Позивачем не надано суду доказів того , що з вини відповідачів йому завдано моральну шкоду . Доводи позивача також спростовуються наданими позивачем договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 вересня 2009 року , укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ( а.с. 15 ) , що також свідчить про відсутність правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кожного по 50332 гривні 57 копійок вартість ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки позивачем не доведено сам факт виконання ремонтних робіт на таку суму . Надані фотокартки квартири свідчать про відсутність такого ремонту . Позивач не заперечував у судовому засіданні , що ці фотокартки відповідають дійсності . Ці обставини у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Крім того , позивач , як власник всієї квартири , користувався нею з 2009 року по 2016 рік , а з 2016 року позивач є власником 1/2 частки квартири , тому згідно ст. 322 ЦК України 2003 року ніс тягар утримання майна .

Таким чином , у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити у повному обсязі .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів .

Керуючись ст. 15 , 16 , 216 , 322 , 330 , 392 , 1167 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , місце проживання : АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , про визнання права власності , стягнення грошових коштів, стягнення вартості ремонтних робіт , стягнення моральної шкоди відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба