Справа № 308/4122/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 01.08.2015 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області було зроблено відповідний актовий запис № 358 від 01.08.2015 року. Від вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є малолітніми та постійно проживають з матір`ю.

Позивач зазначає, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких збереження шлюбу та подальше спільне сімейне життя з ОСОБА_2 видається позивачу неможливим, оскільки відносини між сторонами в шлюбі не склались через різні погляди на життя та несумісність характерів, тому шлюбних стосунків вони не підтримують вже протягом тривалого часу, відповідно ніяких подружніх почуттів одне до одного вони не мають, не проживають разом як подружжя, та не ведуть спільного побуту.

Доглядом та вихованням дітей повністю займається відповідачка, спорів про участь у вихованні дітей та визначення місця проживання дітей немає, оскільки вони добровільно погодили, що діти будуть постійно проживати з матір`ю, а кошти на їх утримання у погодженому сторонами розмірі позивач сплачує добровільно та регулярно.

На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою.

Тринадцятого травня 2020 року позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де також зазначив, що збереження шлюбу є не можливим, такий існує тільки формально, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Чотирнадцятого травня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду нотаріально завірену заяву, в якій зазначила, що вона підтверджує, що збереження шлюбу є неможливим, шлюб існує тільки формально, а тому підлягає розірванню. Надання строку для примирення вважає не доцільним, а збереження шлюбу є неможливим, оскільки, суперечить її інтересам та інтересам дітей. У заяві відповідачка підтвердила, що діти проживають з нею, спору щодо місця проживання дітей немає. Питання щодо поділу майна та аліментів на утримання дітей між ними врегульовані в позасудовому порядку. Жодних перешкод для розірвання шлюбу вона не вбачає. Не заперечує проти розгляду справи № 308/4122/20 без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 01.08.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 01 серпня 2015 року було зроблено відповідний актовий запис за № 358.

Від даного шлюбу між сторонами народились двоє дітей, а саме син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.07.2016 року, та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.05.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, сторони втратили почуття один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства та побуту не ведуть. Спору щодо місця проживання дітей, поділу майна чи аліментів на утримання дітей між позивачем та відповідачем не має, оскільки дані питання між сторонами врегульовані в добровільному позасудовому порядку.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачкою, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст. ст. 13, 89, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 01 серпня 2015 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 358 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 09.06.2020 року.

Суддя Н.І. Зарева