Номер провадження 22-ц/804/67/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Мальованого Ю.М., Космачевської Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,
В С Т А Н О В И В:
В липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалася на те, що вона працювала на посаді майстра виробничого навчання в ПТУ № 65 м. Краматорська, наказом МОН України № 140 від 19.03.2003 року ПТУ № 65 перетворене в «Краматорський професійний машинобудівний ліцей» (з жовтня 2011 року Державний навчальний заклад «Краматорське вище професійне металургійне училище»).
16 лютого 2015 року вона була звільнена з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державний навчальний заклад «Краматорське вище професійне металургійне училище» є правонаступником «Краматорського професійного машинобудівного ліцею».
Згідно до постанови КМУ № 643 від 20.04.2007 року «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки», за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах передбачено 10% підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати).
З 31.08.1194 року по 16.02.2015 рік, вона працювала саме на посаді майстра виробничого навчання в ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» та всупереч вимог Постанови КМУ № 643 від 20.04.2007 року, за жовтень 2011 року роботодавець не сплатив їй жодної доплати. Про цей факт їй стало відомо лише 26.06.2019 року. Загальна сума недоотриманої грошової надбавки склала 139 грн. Вважає дії адміністрації училища незаконними, оскільки відповідно з ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства , установи, організації, провадиться в день звільнення.
Посилається на необхідність застосування ст. 117 КЗпП та вважає, що надбавка до посадового окладу входить до фонду додаткової зарплати та її несвоєчасна виплата є підставою для отримання позивачем середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені.
Просила суд стягнути з відповідача на її користь: не нараховане і не виплачене підвищення посадового окладу у розмірі 10 % в сумі 139 грн.; середній заробіток за час затримки виплати грошового підвищення посадового окладу з 16 лютого 2015 року і до винесення рішення судом.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» про стягнення середнього заробітку за час затримки та надбавки посадового окладу, залишені без задоволення.

Судове рішення мотивоване тим, що згідно до трудової книжки мається запис ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище», запис № 17 від 01.11.2011 року «Прийнята по переводу з Краматорського професійного машинобудівного ліцею на посаду майстра виробничого навчання» .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 в жовтні 2011 року працювала на посаді майстра виробничого навчання в Краматорському професійному машинобудівному ліцей, а отже не мала права на надбавку в розмірі 10% окладу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки навчальний заклад «Краматорське вище професійне металургійне училище» було створено у жовтні 2011 року, тому відповідач повинен був дотримуватись умов оплати праці, у тому числі які передбачені Постаново КМУ № 643 від 20.04.2007 року, саме з жовтня 2011 року. Зазначає, що згідно до п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, звільняти працівників у зв`язку з реорганізацією підприємства не можна, а до їх трудових книжок потрібно внести лише запис про реорганізацію. За таких обставин звільнення відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України суперечить чинному трудовому законодавству і взагалі не могло відбутись, тому вважає, що вона не переводилась до іншої юридичної особи, а залишилася працювати у тій самі юридичній особі. Тобто, працюючи у «Краматорському професійному машинобудівному ліцеї», починаючи з жовтня 2011 року дія трудового договору позивача продовжила діяти вже у реорганізованому училищі. При цьому з жовтня 2011 року відповідач повинен був їй сплачувати всі надбавки, підвищення і доплати до посадового окладу передбачені чинним законодавством за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідач з доводами апеляційної скарги не згодний, а рішення суду першої інстанції вважає таким, що відповідає чинному законодавству, оскільки прийняте з дотриманням та у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права. Наполягають на тому, що у жовтні 2011 року ОСОБА_1 працювала в «Краматорському професійному ліцеї», який не є вищим училищем та була звільнена 31 жовтня 2011 року. При звільнені отримала усі належні суми.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, належним чином повідомлених про день та час розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31.08.1994 року згідно до наказу № 39-к ОСОБА_1 була прийнята на роботу до ПТУ № 65 м. Краматорськ на посаду майстра виробничого навчання.

20.10.2011 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення її в зв`язку з переведенням до ДНЗ «Краматорське вище професійно металургійне училище».

Наказом № 27-Л від 20.10.2011 року ОСОБА_1 , майстра виробничого навчання звільнено 31.10.2011 року у зв`язку з переводом до ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище».

Згідно запису № 17 від 01.11.2011 року ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» в трудовій книжці ОСОБА_1 «Прийнята по переводу з Краматорського професійного машинобудівного ліцею на посаду майстра виробничого навчання».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 31.08.1194 року працювала на посаді майстра виробничого навчання та була звільнена 20.10.2011 року. Припинення трудового договору відбулось на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України. Наказ по Краматорському машинобудівному ліцею від 20.10.2011 №43-Л та особова заява на звільнення датована 20.10.2011 року (а.с. 23-24).

Наказом Управління освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації від 30.06.2011 року № 448 «Про створення державного навчального закладу «Краматорське вище професійне металургійне училище» шляхом злиття здійснена реорганізація двох навчальних закладів - Краматорського вищого професійного машинобудівного училища та Краматорського професійного машинобудівного ліцею (а.с.28-30). Відповідно така установа і була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 10.10.2011 року (а.с. 3-7).

ОСОБА_1 01.11.2011 року була прийнята до ДНЗ «Краматорське ВПМУ» відповідно до затвердженого Штатного розпису на посаду майстра виробничого навчання на підставі особистої заяви від 01.11.2011 року (а.с. 31-33).

З повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи вбачається, що 05 березня 2012 року внесено запис № 8001287 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Краматорський професійний машинобудівний ліцей, 12542293 на підставі рішення засновників (учасників) про припинення юридичної особи в результаті злиття, приєднання,поділу, перетворення, запис про яке внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 27).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошового підвищення посадового окладу на 10 % за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки», суд першої інстанції виходив з того, що позивач працювала в жовтні 2011 року на посаді майстра виробничого навчання в Краматорському професійному машинобудівному ліцеї, який не мав статусу вищого професійно-технічного навчального закладу, тому не має права на отримання 10% підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати) у жовтні 2011 року.

Крім того, відповідно до копії розрахункового листа за жовтень 2011 року позивачка отримала всі належні їй суми. (а.с.22).

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Дійсно, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 643 «Про затвердження розмірів підвищення посадових окладів (ставок заробітної плати) та додаткової оплати за окремі види педагогічної діяльності у співвідношенні до тарифної ставки» передбачено 10 % підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати) за роботу в вищих професійно-технічних навчальних закладах

З заяви ОСОБА_1 про звільнення з ліцею з 31.10.2011 року в зв`язку з переведенням до ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» від 20.10.2011 року (а.с. 23), наказу № 27-Л від 20.10.2011 року про звільнення ОСОБА_1 31.10.2011 року в зв`язку з переведенням до ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України (а.с. 24) та запису в трудовій книжці від 31.10.2011 року (а.с. 49), суд, робить висновок, що останнім днем роботи ОСОБА_1 в Краматорському професійному машинобудівному ліцеї є 30.10.2011 року, а першим днем роботи в ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» - є 01.11.2011 року, тобто фактично вона розпочала роботу у ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» з 1 листопада 2011 року.

Отже, з огляду на те, що позивач була прийнята на роботу до ДНЗ «Краматорське ВПМУ» з 01 листопада 2011 року, а державна реєстрація юридичної особи Краматорський професійний машинобудівний ліцей припинена 05 березня 2012 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача на її користь 10% підвищення посадового окладу (ставки заробітної плати) у жовтні 2011 року в сумі 139,00 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ДНЗ «Краматорське ВПМУ» було створено в жовтні 2011 року, а відповідно до статті 91 ЦК України правоздатність і дієздатність у юридичної особи виникають одночасно від моменту її створення, а тому відповідач повинен був дотримуватись умов оплати праці, в тому числі і тих, які передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2007 року № 643, саме з жовтня 2011 року, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що по 31 жовтня 2011 року, включно, ОСОБА_1 працювала в «Краматорському професійному машинобудівному ліцеї», який не був вищим навчальним закладом», за власною заявою була звільнена з посади 31.10.2011 року в зв`язку з переведенням до ДНЗ «Краматорське вище професійне металургійне училище» на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, а тому не мала жодних правових підстав на 10% підвищення посадового окладу у жовтні 2011 року.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати грошового підвищення посадового окладу починаючи з 16 лютого 2015 року по день винесення рішення судом не заслуговують на увагу в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у стягненні не нарахованого та не виплаченого підвищення посадового окладу у розмірі 10% в сумі 139 грн., оскільки вони є похідними.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині не погодження позивачки з її звільненням на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України, оскільки відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що таких позовних вимог нею не заявлялося.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази й надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Оскільки суд апеляційної скарги відмовляє в задоволенні апеляційної скарги з наведених вище підстав, вважає доцільними доводи, викладені Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне металургійне училище» у відзиві на апеляційну скаргу щодо відповідності рішення суду першої інстанції чинному законодавству, оскільки воно прийняте з дотриманням та у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статями 7, 19, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Мірута О.А.

Судді: Космачевська Т.В.

Мальований Ю.М.