Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2277/19

Номер провадження: 2/511/88/20

17 червня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - АТ КБ "Приват Банк", Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.03.2018 року в розмір 105986,79 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.03.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед АТ КБ "Приват Банк" станом на 14.08.2019 року склала 105986,79 грн, тому просять позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій просили справу розглядати у їх відсутність. В задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» відмовити в повному обсязі.

Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

Не визнавши позовні вимоги Відповідачем було подано відзив. В наданому відзиві на позов зазначив, що у Банку не має підстав для стягнення з нього заявлених коштів, так як між Банком та ним договір позики в письмовій формі не укладався. Позивачем не надана копія договору позики № б/н від 19.03.2018 року із його підписом. Доданий Позивачем до позовної заяви Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить його підпису та сам документ не датований.

Таким чином, «Умови та правила надання банківських послуг» та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть вважатися складовими частинами договору про надання банківських послуг.

Крім того, зазначена у Заяві від 19.03.2018 року «Пам`ятка клієнта» в матеріалах справи відсутня та ним не підписувалася, що також підтверджує відсутність відносин кредитування між Позивачем та ним.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка узгоджується також і з його позицією, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Вважає, що неможливо застосувати до даних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (19.03.2018 року) до моменту звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із вказаним позовом (04.11.2019 року), тобто Позивач міг додати до позовної заяви Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вважає, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані йому Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у Заяві від 19.03.2018 року домовленості сторін про розмір кредиту, строк його повернення, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Позивачем Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відсутні підстави вважати, що Позивач дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Звертає увагу суду, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, на суперечливість доводів АТ КБ «ПриватБанк», викладених у позовній заяві, яка полягає у тому, що Позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за тілом кредиту в розмірі 70636,69 грн., а у позовній заяві зазначає про те, що він отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. при тому, що у Заяві від 19.03.2018 року взагалі відсутня домовленість про розмір кредиту та строк його повернення.

Крім того, такою, що не підлягає задоволенню, є вимога Позивача про стягнення з нього заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 26604,40 грн., оскільки у Заяві від 19.03.2018 року, серед іншого, відсутні умови про встановлення такої відповідальності та можливості такого стягнення.

Таким чином, позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Банк не погоджуючись з наданим відповідачем відзивом надав суду відповідь на відзив, в якому зазначили, що Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

В підтвердження цього Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 19.03.2018 року, з якої вбачається що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив, що згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

На підставі поданої Заяви, Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач в Заяві.

Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,2% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

З моменту оформлення кредитного договору пройшло 2 роки, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку.

З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Також в відзиві Банк зазначив, що умовами договору визначено (п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6), що Банк має право в будь- який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

Щодо простроченого тіла кредиту зазначили, що заборгованість за тілом кредиту витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту, заборгованість за простроченим тілом це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого клієнтом кредитного ліміту, яка вже має бути погашена клієнтом станом на конкретну дату. Збільшення розміру тіла кредиту відбувається внаслідок користування сервісом "Миттєва розстрочка".

Як вбачається з виписки по рахункам, Відповідач скористався послугою "Миттєва розстрочка", після чого були оформлені переноси заборгованості з карти універсальної за допомогою вищевказаного сервісу.

З виписки по рахункам вбачається, що Відповідач активно користувався послугами Банку, здійснював погашення заборгованості, протягом тривалого часу, в тому числі після підключення до послуги "Миттєва розстрочка". Оскільки послуга "Миттєва розстрочка" не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається.

Також, сторони за договором передбачили, що у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів Банком нараховується штраф за формулою: "" 500"" грн. + "" 5"" % від заборгованості за кредитом.

Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі.

Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 19.03.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит, а відповідач кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 14.08.2019 року має заборгованість по кредиту у сумі 105986,79 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту 70636,69 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту 26604,40 грн, заборгованості за нарахованими відсотками - 3222,52 грн, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн; штраф (процентна складова) 5023,18 грн

Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що за даним кредитним договором має місце неналежне виконання зобов`язань боржником.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк».

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 19.03.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у Банку у розмірі 25000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, шляхом підписання анкети-заяви.

На підставі поданої Заяви, Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , видано пластикову Картка в якості ключа до рахунку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Так по даній справі Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Виписка по картковому рахунку відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між Банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово- економічні експертизи по справі не призначались.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти

висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не

виконані та кредитором не прийняті.

Суд вважає, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в розмірі 70636,69 грн в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, підлягає стягненню на користь позивача заявлена до стягнення сума тіла кредиту в повному обсязі.

Також Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Суд вважає, що в задоволенні цих вимог Банку належить відмовити з огляду на таке.

Суд вважає, що умови договору приєднання розроблені Банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу і доведені до його відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Між тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано Позивачем при розгляді вказаної справи.

Надані Позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.03.2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому суд вважає, що в задоволенні інших позовних вимог Банку щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту 26604,40 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 3222,52 грн, штрафів 500 грн. та 5023,18 грн., належить відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 19.03.2018 року станом на 14.08.2019 року в розмірі 70636,69 грн. В задоволенні решти позовних вимог, належить відмовити.

Згідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (рах № НОМЕР_4 , , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.03.2018 року станом на 14.08.2019 року у сумі 70636,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" (рах № НОМЕР_4 , , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Ж. В. Теренчук