Справа № 364/1441/19
Провадження № 2/364/69/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.

за участю:

сторін та представника Позивача ОСОБА_1 (договір про надання правничої допомоги від 19.11.2019 р., ордер адвоката серії КС № 660810, а.с. 28, 29),

розглянувши у відкритих судових засіданнях у порядку загального позовного провадження у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 10.12.2019 р. надійшов зазначений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за ним у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,520 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право власності на земельну ділянку загальною площею 0,526 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (площею 0,376 га) і для будівництва та обслуговування житлового будинку (площею 0,150 га).

На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача у позовній заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір Позивача ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з такого майна: житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , який за її заповітом від 17.10.1995 р. успадкував Позивач; грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, успадковані також Позивачем за заповідальним розпорядженням. Разом з тим, до спадкового майна, не охопленого заповітом та заповідальним розпорядженням, увійшли дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,526 га, розташована за згаданою вище адресою житлового будинку: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (площею 0,376 га) та для будівництва й обслуговування житлового будинку (площею 0,150 га), а також земельна ділянка площею 3,520 га, розташована на території Володарської селищної ради Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями за законом першої черги на перелічені земельні ділянки є Позивач та Відповідач як діти спадкодавця. Відповідач ну встановлений законом строк не вчинив дій на прийняття спадщини. Позивач для отримання свідоцтва про право на спадщину звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 2-5).

Ухвалою суду від 27.12.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, витребувано в нотаріуса копію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_4 , призначено підготовче судове засідання на 04.02.2020 р. (а.с. 38-39).

Ухвалою суду від 04.02.2020 р. справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 03.03.2020 р. (а.с. 30-31), в якому оголошено перерву за клопотанням представника Позивача до 07.04.2020 р. (а.с. 77-78); надалі за клопотаннями представника Позивача судове засідання було відкладено через запровадження в Україні карантинних заходів на 05.05.2020 р. (а.с. 85, 86) та через зайнятість в розгляді справи на 01.06.2020 р. (а.с. 93, 94), в якому було оголошено перерву до 03.06.2020 р. за клопотанням обох сторін для подання додаткових доказів і виклику свідків (а.с. 101).

У судових засіданнях Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у суді проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що спірне майно, на його думку, має бути поділено порівно між ними, вказавши, що у Позивача вже є пай, а в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , він проживає.

Допитаний за клопотанням Відповідача у судовому засіданні 03.06.2020 р. свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонер (а.с. 107), надав суду показання про те, що він живе на названій вулиці навпроти цих братів (Позивача та Відповідача), знав їх батьків; їх мати посилила Наулка (Відповідача) на АДРЕСА_3 (Відповідач) утримував будинок, що на АДРЕСА_3 , проживає там 30 років, ремонтував його.

Викликаний за клопотанням Відповідача свідок ОСОБА_6 до суду не з`явилася, явку цього свідка було покладено на Відповідача, яким не було повідомлено суду адреси проживання свідка та/або іншої контактної інформації; у судовому засіданні 03.06.2020 р. Відповідач відмовився від допиту названого свідка, оскільки, як зазначив Відповідач, вона до суду не з`явиться. Інших заяв та/або клопотань щодо виклику свідків, долучення письмових доказів тощо Відповідачем суду не подавалося та не заявлялося.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

За наявними матеріалами справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0,526 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,376 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,150 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та за життя належала ОСОБА_4 , що підтверджено листом Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.03.2020 р. № 345/169-20 (а.с. 83) та завіреною названим управлінням копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000564, виданого 07.05.2002 р. Володарською селищною радою на підставі рішення цієї ради від 27.12.2001 р. № 620 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 474. (а.с. 106).

Інша спірна земельна ділянка площею 3,520 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Київської області, також належить ОСОБА_4 , що підтверджено згаданим вище листом Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.03.2020 р. № 345/169-20 (а.с. 83) та завіреною цим управлінням копією державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 215376, виданого 19.07.2001 р. Володарською селищною радою Київської області на підставі рішення цієї ради від 14.06.2001 р. № 534 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148 (а.с. 84).

Власник названого спірного майна (земельних ділянок) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.08.2008 р. Виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 19 (а.с. 12).

Згідно з наданою суду довідкою Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 25.11.2019 р. № 445 спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та постійно проживала разом із своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_4 (а.с. 21).

Названий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Позивач), уродженець с. Березна Володарського району Київської області (а.с. 7-8), є сином спадкодавця ОСОБА_4 , що ним підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.05.1960 р. виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 14 (а.с. 10) та копією свідоцтва про одруження серії (нерозбірливо через відтиск печатки) № НОМЕР_3 , виданого 19.12.1967 р. названою вище сільської ради, актовий запис, згідно з яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 11).

Як зазначено вище і встановлено судом, Позивач проживав у с. Березна разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 (спадкодавець) до дня її смерті (довідка Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 25.11.2019 р. № 445, а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також є сином ОСОБА_4 . Письмових доказів на підтвердження цього суду надано не було, проте ступінь їх родинного зв`язку визнана Позивачем, оскільки зазначено в позовній заяві та не заперечувалося ним у суді.

За загальним правилом частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Як стверджував Відповідач ОСОБА_3 у суді, він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проте у подальшому повідомив про реєстрацію місця проживання у Хмельницькій області.

У зв`язку із суперечністю відомостей щодо місця реєстрації Відповідача, що ним було повідомлено у судових засіданнях, суд виходить з відомостей, одержаних на стадії відкриття провадження у порядку частин шостої, сьомої статті 187 ЦПК України. Так, за запити суду Володарською селищною радою Київської області повідомлено про відсутність інформації щодо проживання та зареєстрованого місця проживання (перебування) в смт Володарка Наулка ОСОБА_9 (а.с. 34), Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області повідомив суд про те, що ОСОБА_3 зареєстрованим не значиться (а.с. 36). Крім того, згідно з долученою Позивачем до матеріалів справи довідкою Березнянської сільської ради Володарського району Київської області від 06.05.2020 р. № 76 ОСОБА_3 знятий з місця реєстрації проживання ІНФОРМАЦІЯ_6 у місто Хмельницький (ув`язнення) (а.с. 100).

Таким чином, на підставі наведених і досліджених у судових засіданнях письмових доказів судом встановлено, що Відповідач на час відкриття спадщинине проживав постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_4 у с. Березна Володарського району Київської області.

За матеріалами надісланої державним нотаріусом копії спадкової справи ОСОБА_4 № 312/2008 02-14 (а.с. 44-64), витребуваної ухвалою суду від 27.12.2019 р. (а.с. 38-39), судом встановлено таке.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.11.2008 р. № 173162і2 (а.с. 48) та копією самого заповіту, посвідченого 17.10.1995 р. державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Кияницею А.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2580 (а.с. 51-52). За цим заповітом Позивач ( ОСОБА_2 ) успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , про що отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 61). Також він успадкував грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням (а.с. 64).

Крім того, як видно з матеріалів зазначеної спадкової справи спадкодавця ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (Позивач), приймаючи спадщину, подав до державного нотаріуса 18.11.2008 р. заяву про прийняття ним спадкового майна як за заповітом, так і за законом (а.с. 45). Подібної заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 (Відповідачем) матеріали спадкової справи не містять, спільно із спадкодавцем він не проживав, що встановлено судом і було наведено вище, а відтак суд дійшов до висновку, що Відповідачем не було вчинено передбачених законом дій на прийняття спадщини ані в установлений законом шестимісячний строк, ані після спливу цього строку. Так само суду Відповідачем не було надано жодних доказів щодо оспорення ним згаданого заповіту, звернення до суду із встановленням додаткового строку для прийняття спадщини тощо.

В ухвалі суду від 27.12.2019 р. сторонам було роз`яснено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України) (а.с. 39).

Разом з тим, Позивач ОСОБА_2 не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом (на дві спірні земельні ділянки), оскільки на його неодноразові, як стверджено стороною Позивача у суд, останнє 15.11.2019 р. (а.с. 23-24), постановою державного нотаріуса від 07.02.2020 р. йому було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 76).

Також до позовної заяви додано копію газети «Голос Володарщини» від 08.11.2019 р. № 44 (11557) з оголошенням про недійсність державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 та серії ІІІ-КВ № 000564, виданих відповідно 19.07.2001 р. та 07.05.2002 р. на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 26-27).

Таким чином, судом на підставі наявних у справі письмових доказів встановлено, що Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_4 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 постійно проживав спільно з нею та є єдиним спадкоємцем,який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки йому не було видано через відсутність належних правовстановлюючих документів (оригіналів) на це спадкове майно.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України(далі ЗК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. При цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша, друга статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України встановлено для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина друга статті 1272 ЦК України).

Крім того, суд беру до уваги положення частини другої статті 1225 ЦК України про те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Аналогічно стаття 120 ЗК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивач як син померлого спадкодавця та єдиний спадкоємець, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до того ж постійно проживав спільно із спадкодавцем, а також успадкував за заповітом житловий будинок, що розташованій на одній із спірних земельних ділянок, тому суд дійшов до висновку, що він правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене вище спадкове майно (земельні ділянки). Натомість Відповідачем не було доведено суду належними і допустимими доказами факту прийняття ним у спадщину спірного майна (земельних ділянок).

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача понесені ним витрати за сплату судового збору.

Відповідно до статей 78, 81 Земельного кодексу України, статей 16, 328, 373, 1217, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 272, 273, 351-355, пунктом 3 розділу XII, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,526 га для ведення особистого селянського господарства (площею 0,376 га) і для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (площею 0,150 га), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на праві власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 000564, виданого 07.05.2002 р. Володарською селищною радою на підставі рішення цієї ради від 27.12.2001 р. № 620, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 474.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), у порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,520 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована території Володарської селищної ради та яка належала спадкодавцю на праві власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 , виданого 19.07.2001 р. названою селищною радою на підставі рішення цієї ради від 14.06.2001 р. № 534, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_6 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_5 ), судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 1 104 (одна тисяча сто чотири) грн. 00 коп.

Копії повного рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, строки звернення до суду, включаючи строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.

Повне рішення суду буде складено не пізніше 12.06.2020 р.

Повне рішення суду складено 12.06.2020 р.

Суддя Л. А. Макаренко