справа № 691/559/20
провадження № 2/691/349/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

провівши у підготовчому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив :

АТ КБ «ПриватБанк» м.Київ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що відповідач 22 червня 2016 року звернулася із заявою до позивача, з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Підписання даного договору було прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При цьому між сторонами було досягнуто усіх істотних домовленостей щодо порядку та умов виконання кредитного зобов`язання. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість в розмірі 20699 грн. 45 коп., яка складається з: 12914 грн. 37 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 12914 грн. 37 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4544 грн. 80 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 1778 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 961 грн. 88 коп. - штраф (процентна складова), для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від 12 травня 2020 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду у виді сплати судового збору.

Відповідач, будучи вчасно та належним чином повідомленою про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та розміщення оголошення про виклик до суду, на офіційному веб-сайті Городищенського районного суду Черкаської області, у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, клопотання позивача про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача і відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому судовому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, та дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається та підтверджено матеріалами справи, відповідач по справі, звернулася 22 червня 2016 року із анкетою-заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», позивача по справі, про надання банківських послуг (а.с.20), тобто, між сторонами укладено договір, що складається із анкети-заяви позичальника (а.с.20), Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.21) та «Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», де передбачено термін дії даного договору, сплату відсотків за користування кредитом (а.с.22-57), який позивачем був виконаний. Відповідач зобов`язання належним чином не виконує і відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 28 квітня 2020 року має заборгованість в розмірі 20699 грн. 45 коп. (а.с.9-14).

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України плата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання.

Із досліджених судом доказів вбачається, що 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне і скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (а.с.64-65). Відповідач по справі, звернулася 22 червня 2016 року із анкетою-заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», позивача по справі, про надання банківських послуг (а.с.20). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.20). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і в будь-який момент Банк може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.7 Договору, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Одночасно п.1.1.3.2.4 «Умов і Правил надання банківських послуг», передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, в зв`язку з чим може змінюватись Банком розмір відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 «Умов і Правил надання банківських послуг». Відповідно до п.1.1.2.1.5 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.7, п.2.1.1.5.6, п.2.1.1.7.6 «Умов та Правил надання банківських послуг», у випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту, в тому числі і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку; власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову; за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) боржник сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, а саме з карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Згідно п.2.1.1.2.12 Договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом з 181 дня, а саме моменту порушень зобов`язань, клієнт сплачує банку заборгованість по кредиту, а також проценти. Пунктом 2.1.1.2.1 передбачено, що договір діє напротязі 5 років з моменту його підписання. Якщо напротязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же самий строк. Як вбачається з матеріалів справи, своїм правом відповідач не скористався.

Позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість по відсотках, за комісією, пенею, а також штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова), у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання, що встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Позивачем в порушення ст.61 Конституції України неправомірно застосовано два види відповідальності за порушення умов кредитного договору у виді пені та штрафів, а тому вимога АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів до задоволення не підлягає, як така що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи наведене, суд, вважає, що слід задоволити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625 ЦК України і нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а у задоволенні інших позовних вимог про стягнення штрафу, як фіксованої частини боргу та штрафу, як процентної складової боргу, відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Враховуючи те, що у зв`язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 2102,00 грн., а саме, сплатив судовий збір, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується: копією анкети-заяви ОСОБА_1 від 22 червня 2016 року, копією розрахунку заборгованості за кредитним договором від 31 серпня 2019 року, копією виписки по рахунку ОСОБА_1 станом на 30 квітня 2020 року, копією довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , копією довідки про надання кредитної картки ОСОБА_1 , копією Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» копією «Умов та правил надання банківських послуг», копією виписки з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України від 01 березня 2018 року, копією Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) від 14 серпня 2019 року, копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року стосовно АТ КБ «Приватбанк», платіжним дорученням №ZZ423В0XQ6 від 13 травня 2020 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2016 року на рахунок НОМЕР_3, МФО 305299, Код в розмірі 19 237 (дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 57 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ, юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1Д, судові витрати по сплаті судового збору на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, Код в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп..

В задоволенні інших вимог позивача відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи, для відому.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О. М. Савенко