Справа № 567/81/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Ганчука П.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок агресії Російської Федерації проти України

в с т а н о в и в:

в січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в Острозький районний суд Рівненської області із позовом до Російської Федерації, в якому просить стягнути з Російської Федерації на свою користь моральну шкоду у розмірі 1633200 гривень, що є еквівалентом 60000 євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є вдовою загиблого українського військовослужбовця ОСОБА_2 .

Зазначає, що 05.02.2015 року згідно Указу Президента України від 21.07.2014 року №607 "Про часткову мобілізацію", Острозьким РВК ОСОБА_2 призвали на військову службу, прийняли на посаду старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї 1-го механізованого батальйону у складі військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , військовослужбовці якої були залучені до складу сил та засобів, що беруть участь в боях за захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення бойових дій на сході України.

13.08.2015 року ОСОБА_2 , під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи на бойовому чергуванні на вогневих позиціях батареї поблизу с.Опитне Ясинуватського району Донецької області, потрапив під обстріл збройних формувань окупаційної адміністрації РФ, в результаті чого загинув від осколкових поранень. Зазначає, що ці та інші обставини не підлягають доказуванню згідно положень ч.3 ст.82 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11.10.2018 року у цивільній справі №567/866/18. Вказаним рішенням, яке не оскаржувалося з боку Російської Федерації у встановленому порядку та набрало законної сили, встановлено юридичний факт загибелі ОСОБА_2 при виконанні обов`язку військової служби 14.08.2015 року в м.Селідове Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Внаслідок втрати чоловіка ОСОБА_2 , який загинув у результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Через загибель ОСОБА_2 , вона втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб життя. Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдано моральну шкоду є Російська Федерація, її Збройні сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.

Вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право ОСОБА_2 на життя, гарантоване ст.2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, згідно із "Правилами суду - компенсація шкоди" ЄСПЛ, такі множинні порушення Європейської Конвенції з боку Російської Федерації є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданою їй.

Зазначає, що розмір моральної шкоди, що має бути відшкодований їй, визначений на рівні 1633200 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день підписання позовної заяви складає 60000 євро. Розмір моральної шкоди встановлений нею з урахуванням характеру і обсягу завданих моральних страждань, істотного порушення конституційних прав ОСОБА_2 , умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права. Також, при визначенні розміру моральної шкоди вона керуються практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.

Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 04 березня 2020 року, встановлено сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року підготовче судове засідання у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся через посольство Російської Федерації, в підготовче судове засідання та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзив не подав, наявні всі умови для розгляду справи по суті у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Плосківською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №01, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, останній присвоєно прізвище " ОСОБА_4 ".

Відповідно до довідки №46 від 24 лютого 2015 року, виданої ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року ОСОБА_2 був призваний з 05.02.2015 року в команду НОМЕР_3 ЗС-1, в/ч НОМЕР_4 .

З довідки військової частини НОМЕР_3 від 20.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в зазначеній військовій частині.

З 07.03.2015 року рядовий ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 (довідка №314 від 01.04.2015 року).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №4736 від 18.06.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до довідки про отримання поранення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 встановлено, що 13.08.2015 року солдат ОСОБА_2 ніс бойове чергування на вогневій позиції батареї с.Опитне в 22 год. 40 хв. був обстріляний з артилерійських систем незаконно збройними формуваннями 152 мм та РСЗВ ГРАД внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму, перелом основи черепа з пошкодженням головного мозку, мінно-осколкове поранення обох верхніх і нижніх кінцівок, проникаючої рани грудної клітки правої підпахвинної ділянки, перелом нижньої щелепи.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 20 серпня 2015 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Селідове Донецької області Україна, про що складено відповідний актовий запис №48.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11.10.2018 року у справі №567/866/18 було встановлено факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконанні обов`язку військової служби 14 серпня 2015 року в м.Селідове Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

За правилами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу ст.1 Закону України "Про оборону України" збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч.4 ст.82 ЦПК України), стала окупація частини території України, в тому числі Донецької області, де загинув чоловік позивачки.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

За вимогами ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

З матеріалів справи вбачається, також і встановлено судом, що внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації в м.Селідове Донецької області загинув ОСОБА_2 , що завдало позивачці значної моральної шкоди, що виражається в основному - це втратою в її житті рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно з ст.23 ЦК України, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст.1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю.

Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.

Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією, в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету.

Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену позивачці моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60000 євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаєви проти Росії" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаєва та інші проти Росії" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Ісламова проти Росії" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султигов та інші проти Росії" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).

Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачці моральних страждань, істотних порушень її прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, які вона відчуває роками через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачці моральну шкоду в сумі 1633200 грн., що на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 60000 євро, і саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи те, що представником позивача та позивачем наведені обґрунтовані правові докази вини відповідача у завданні останнім моральної шкоди через загибель ОСОБА_2 внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди.

Водночас, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави України слід стягнути 10510 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з Російської Федерації (місцезнаходження посольства РФ: м.Київ, Повітрофлотський проспект, 27) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) моральну шкоду у розмірі 1633200 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі двісті) гривень, що є еквівалентом 60000 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь держави Україна 10510 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.06.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.