ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» червня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/15939/19

Провадження № 22-ц/818/1312/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2019 року, постановлене суддею Бекреєвою І.А., по цивільній справі за позовом КСП «Харківгорліфт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» звернувся до суду з позовом в якому просило стяґнути з відповідача на їх користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 р. по 31.08.2019 р. у розмірі 935 грн. 36 коп., втрати від інфляційних процесів 119 грн. 33 коп. та 3% річних 46 грн. 74 коп., всього 1 101 грн. 43 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1921 грн.

Також, просило в резолютивній частині рішення суду вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 для подальшого направлення судового рішення до виконавчої служби з метою відкриття виконавчого провадження.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з рішенням Харківської міської ради Харківської області від 03 березня 2010 року № 80 Комунальному спеціалізованому підприємству «Харківгорліфт» надано на праві господарського відання гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження № 217 начальника управління комунального майна та приватизації від 04 березня 2010 року в договорі передачі майна в господарське відання № 1296 від 04 вересня 2007 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради і Комунальним спеціалізованим підприємством «Харківгорліфт» внесені зміни, згідно з якими зараховано до складу основних фондів гуртожитку літ. «А-16» корпуси 1, 2, 3 і господарський блок, загальною площею 18130,3 кв. м по АДРЕСА_1 , загальною первісною вартістю -10 885 359,17 грн, сумою зносу - 6 107 800, 80 грн та загальною залишковою вартістю - 4 777 558,37 грн станом на 01 жовтня 2010 року згідно з актом приймання-передачі.

Вказав, що у цьому гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2 мешкає відповідач, який за час свого проживання своєчасно та в повному обсязі оплату житлово-комунальних послуг не здійснює, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з січня 2018 року по серпень 2019 року включно становить 935,36 грн.

Зазначив, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано судовий наказ від 20 березня 2019 року про стягнення з нього на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 708,00 грн інфляційцні витрати в розмірі 176,33 грн., 3% річних у розмірі 41,00 грн та судового збору у розмірі 192,10 грн.

Вказав, що заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг відповідач не сплачує, тому Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» реалізує своє право на подання позовної заяви щодо цих же вимог в порядку позовного провадження.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року позовну заяву Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 р. по 31.08.2019 р. у розмірі 935 грн. 36 коп., індекс інфляції 119 грн.33 коп. , 3% річних від простроченої суми 46 грн.74 коп. , всього- 1 101 ( одна тисяча сто одна ) грн. 43 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати як необгрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, вважав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не має права нараховувати відповідачу суми до сплати послуг з постачання електроенергії, оскільки не він надає ці послуги, а ПАТ «Харківобленерго», що розрахунки мешканців гуртожитку мають здійснюватися безпосередньо з власником гуртожитку. Порядок розрахунків за спожиту мешканцями гуртожитку електричну енергію має бути встановлений у документі, що регулює відносини власника гуртожитку та його мешканців.

До суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство заперечувало проти задоволення апеляційної скарги та вважало рішення законним.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суду першої інстанції виходив з того, що відповідач є мешканцем гуртожитку та споживачем послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, а також послуг з постачання електричної енергії, за надання яких своєчасно не сплачував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», який є балансоутримувачем будинку, у розмірі, визначеному позивачем.

Проте, з таким висновком судова колегія не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з рішенням Харківської міської ради Харківської області від 03 березня 2010 року № 80 Комунальному спеціалізованому підприємству «Харківгорліфт» надано на праві господарського відання гуртожиток, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою КСП «Харківгорліфт» № 125 від 18.09.2019 року у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: відповідач ОСОБА_1 (а.с. 4).

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , з 28 вересня 2016 року (а. с. 6).

Згідно з наданим розрахунком заборгованості по гуртожитку КСП «Харківгорліфт» за відповідачем утворилася заборгованість за період з 01.01.2018 року по 31.08.2019 року у розмірі 935 грн. 36 коп. (а.с.6).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 надано копії квитанцій про сплату послуг з постачання електричної енергії та квартирної плати з березня 2018 року по грудень 2019 року, з яких вбачається, що протягом цього часу ОСОБА_1 сплачував за вказані послуги, але не в повному обсязі.

У зробленому розрахунку заборгованості, поданому разом з позовом, не враховано квитанції по сплаті за електропостачання № № 00079 від 30.03.2018 на суму 50,00 грн., 00116 від 15.04.2018 на суму 50,00 грн., 00197 від 17.05.2018 року на суму 50,00 грн.,00110 від 12.06.2018 року на суму 50,00 грн.,00116 від 06.07.2018 року еа суму 100,00 грн., 00184 від 25.08.2018 року на суму 0,90 грн., 00093 від 25.10.2018 року на суму 0,90 грн., 00100 від 31.10.2018 року на суму 0,90 грн., 00044 від 07.11.2018 року на суму 0,90 грн., 00121 від 11.12.2018 року на суму 9,90 грн., 00087 від 11.01.2019 року на суму 1,94 грн., 00081 від 03.04.2019 року на суму 2,00 грн., 1937505 від 15.10.2019 року на суму 1,00 грн., 20138886 від 12.11.2019 року на суму 9,00 грн., 2104322 від 13.12.2019 року на суму 9,00 грн. на загальну суму в розмірі 326,44 грн. (а. с. 52-59). Таким чином заборгованість за послуги електропостачання становить 608,92 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу з урахуванням втрат від інфляції становить 77,68 грн., 3% річних від простроченої суми 30,43 грн.

Відповідно до частини 1 статті 68, статті 162 ЖК Української PCP наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Питання оплати за користування житловими приміщеннями в гуртожитках та оплати за житлово-комунальні послуги на момент виникнення спірних правовідносин врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Положенням про гуртожитки, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (далі Положення про гуртожитки 2015 року), та в подальшому Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року №498.

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки 2015 року особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 14 Закону «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно із пунктами 2, 3, 4 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , балансоутримувачем якого є Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт.

До його обов`язків входить, зокрема, внесення квартирної плати та оплата комунальних послуг.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Правовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, на момент виникнення спірних правовідносин регулювались відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357, що втратили чинність 26 червня 2018 року.

Пунктом 42 цих Правил закріплений обов`язок споживача сплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку (пункт 19 Правил).

Згідно з пунктом 2.3.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 31 , електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами вимірювальної техніки для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) суміщеними з лічильником електричної енергії або окремими засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Розрахункові засоби вимірювальної техніки електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку, цих Правил та проектних рішень.

Відповідно до пункту 2.1.1. Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 23 квітня 2012 року № 498, населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для населення.

Пунктом 14 Положення про гуртожитки КСП «Харківгорліфт», затвердженого наказом його директора від 04 листопада 2011 року № 487, передбачено, що робітники, службовці, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги. Пунктами 22, 24.2 цього Положення визначено, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх користуванні, вносять плату за користування загальною площею квартири і за комунальні послуги по ставках (тарифах), установлених для будинків комунального житлового фонду (у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). Розрахунок плати за комунальні послуги мешканців гуртожитку без індивідуальних приладів обліку, провадиться згідно додатків до даного положення (а.с. 110 -111).

Розпорядженням директора Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» №69 від 28 листопада 2016 року «Про розподіл і нарахування оплати за спожиту електроенергію мешканцями гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_1 » визначено, що розрахунок за електроенергію проводиться підприємством за договором з Акціонерною компанією «Харківобленерго» №03-889К від 01 квітня 2010 року, при цьому кількість спожитої електроенергії обліковується приборами обліку, встановленими у ввідно-розподільчих пристроях житлових корпусів, у зв`язку з чим вирішено проводити щомісячні нарахування розподілу спожитої електроенергії за кожним особовим рахунком відповідно до формули розрахунку енергоспоживання для гуртожитків, де встановлено загальнобудинкові прибори обліку (а.с. 87).

Додатком №1 до вказаного розпорядження затверджено формулу з розрахунку плати за електропостачання в гуртожитку КСП «Харківгорліфт», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої кількість спожитої електроенергії відповідним наймачем дорівнює Ебп = (Ес/2/Sзо)*Sno+(Eс/2/Кзо)*Кл, де Ес кількість спожитої електроенергії згідно показників загального приладу обліку відповідного корпусу; Sзо загальна опалювальна площа квартир відповідного корпусу, Sno опалювальна площа квартири відповідного наймача, Кзо кількість зареєстрованих осіб відповідного корпусу, Кл кількість зареєстрованих осіб в квартирі відповідного наймача. Сума до сплати за спожиту електроенергію вираховується шляхом множення вищевказаної кількості спожитої електроенергії на чинний тариф (а. с. 87 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, окремий договір про надання послуг між ОСОБА_1 та енергопостачальною організацією не укладено. Відомостей щодо наявності у помешканні відповідача індивідуального приладу обліку, який відповідає вимогам нормативно-технічних документів, та здійснення ним прямих розрахунків з постачальником електричної енергії, матеріали справи також не містять.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що розрахунок за електроенергію у гуртожитку, де мешкає відповідач, проводиться Комунальним спеціалізованим підприємством «Харківгорліфт» за договором з Акціонерною компанією «Харківобленерго» №03-889К від 01 квітня 2010 року. При цьому кількість спожитої електроенергії обліковується приборами обліку, встановленими у ввідно-розподільчих пристроях житлових корпусів.

Тобто, балансоутримувач гуртожитку сплачує за електричну енергію, спожиту мешканцями гуртожитку за показаннями загальнобудинкового приладу обліку з урахуванням формули з розрахунку плати за електропостачання в гуртожитку, затвердженої розпорядженням директора Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» №69 від 28 листопада 2016 року.

Оскільки ОСОБА_1 протягом спірного періоду сплачено за постачання електричної енергії не в повному обсязі, у нього утворилась заборгованість у розмірі 608,92 грн. з урахуванням квитанцій № № 00079 від 30.03.2018 на суму 50,00 грн., 00116 від 15.04.2018 на суму 50,00 грн., 00197 від 17.05.2018 року на суму 50,00 грн.,00110 від 12.06.2018 року на суму 50,00 грн.,00116 від 06.07.2018 року еа суму 100,00 грн., 00184 від 25.08.2018 року на суму 0,90 грн., 00093 від 25.10.2018 року на суму 0,90 грн., 00100 від 31.10.2018 року на суму 0,90 грн., 00044 від 07.11.2018 року на суму 0,90 грн., 00121 від 11.12.2018 року на суму 9,90 грн., 00087 від 11.01.2019 року на суму 1,94 грн., 00081 від 03.04.2019 року на суму 2,00 грн., 1937505 від 15.10.2019 року на суму 1,00 грн., 20138886 від 12.11.2019 року на суму 9,00 грн., 2104322 від 13.12.2019 року на суму 9,00 грн.

Нараховані згідно вимог статті 625 ЦК України інфляційні втрати на вказану суму боргу за спірний період складають: 77,68 грн (608,92 х 112,758% /100-608,92= 77,68 грн); та 3% річних становить: 608,92*3%/100%/365 днів х 608 днів = 30,42 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт», що є балансоутримувачем гуртожику, де він мешкає, підлягає стягненню сума боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у загальному розмірі 707,02 грн (608,92+77,68+30,42).

Доводи відповідача в апеляційній скарзі, що позивач не має права нараховувати відповідачу суми до сплати послуг з постачання електроенергії, оскільки він не надає ці послуги, є безпідставними, оскільки позивач є балансоутримувачем гуртожитку, в якому мешкає відповідач, здійснює розрахунки з Акціонерною компанією «Харківобленерго» згідно укладеного договору, тобто сплачує за електричну енергію, спожиту мешканцями гуртожитку за показаннями загальнобудинкового приладу обліку, тому стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати послуг з постачання електроенергії на його користь є обґрунтованим.

Враховуючи викладене та виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2019 року 707,02 грн, з яких 608,92 грн - заборгованість з оплати послуг з постачання електричної енергії, 77,68 грн - інфляційні втрати та 30,42 грн 3 % річних.

У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» задоволено частково, на 63,7%, (702,02*100%/1101,43 = 54,4), з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» за подачу позову підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1223,67 грн (1921 х 63,7/100).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 також задоволено частково, відповідно на 36,3% (100-63,7), тому з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 418,39 грн (1152,60 х 36,3/100 = 418,39).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь КСП «Харківгорліфт», , знаходиться за адресою: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2018 р. по 31.08.2019 р. у розмірі 608грн. 92 коп., індекс інфляції 77 грн.68 коп. , 3% річних від простроченої суми 30 грн.42 коп. , всього - 702 ( сімсот дві ) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» за подачу позовної заяви судовий збір у розмірі 1223,67 грн

Стягнути з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 418,39 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23.06.2020.