Справа №551/792/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2020 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1

його представника адвоката Стіхіна А.М.,

розглянувши заочно, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення з останнього матеріальної шкоди в сумі 58505,58 грн. та моральної шкоду в сумі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 09 березня 2015 року в кафе «Пролісок» в с. Яреськи Шишацького району Полтавської області відповідач спричинив йому тілесні ушкодження, що призвели до суттєвого погіршення стану здоров`я потерпілого, втрати ним сталого заробітку, необхідності проходити коштовне оперативне втручання та подальше лікування, що також завдало йому суттєвих моральних страждань.

Кримінальне провадження № НОМЕР_1 (судова справа 551/403/16) по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 128 КК України було закрито судом 18 травня 2018 року на підставі ст. 49 КК України (в зв`язку з закінченням строків давності).

В зв`язку закриттям кримінального провадження цивільний позов відповідача був залишений без розгляду, що змусило його звернутись за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

23 вересня 2019 року позивачем шляхом подання відповідної заяви уточнено позовні вимоги, а саме розмір моральної шкоди збільшено до 300000 грн. (а.с.40-42).

Копію позовної та уточненої позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_2 отримав 02 грудня 2019 року (а.с.96,103).

Після відкриття провадження заяв по суті справи, в тому числі відзиву на позовну заяву, сторони не подавали.

Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалось з причин неявки відповідача та його представника.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

Судове засідання неодноразово відкладались в зв`язку з неявкою відповідача та його представника. В судове засідання, призначене на 10-30 год. 05 червня 2020 року відповідач та його представник не з`явились, про причини нявки суд не повідомили хоча у відповідності до вимог п.п. 3-4 ч.8 ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Враховуюче вищевикладене та позицію сторони позивача, розгляд справи проведено в заочному порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Навели доводи, аналогічні доводам позовної заяви. Відповідаючи на питання суду позивач повідомив, що внаслідок протиправних дій відповідача він вимушений був тривалий час лікуватись стаціонарно та амбулаторно. На даний час в його організмі встановлено металевий протез, який з часом необхідно буде видаляти шляхом оперативного втручання. Внаслідок отриманих травм суттєво змінився сталий режим життєдіяльності. Зокрема, він декілька місяців не міг працювати та заробляти кошти, а після лікування не міг навантажувати пошкоджену руку, хоча його робота (ремонт автомобілів) потребує фізичного здоров`я. Також негативні емоції викликав у нього процес розслідування та розгляду справи в суді, який тривав декілька років, саме через зловживання своїми правами з боку відповідача та це призвело до того, що відповідач уникнув кримінальної відповідальності через те, що сплили відповідні строки.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують.

Відповідно до обвинувального акту від 25 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000100, яке було розпочато 12 березня 2015 року, ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 09 березня 2015 року близько 02-30 год. в приміщенні кафе «Пролісок», розташованого по АДРЕСА_1 він, виконуючи обов`язки охоронника вказаного кафе, в ході конфліктної ситуації з відвідувачами з необережності, а саме не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння за наявності обов`язку і можливості їх передбачити, з силою штовхнув ОСОБА_1 долонями обох рук в область плечей. Від даного поштовху потерпілого розвернуло в лівий бік та в результаті наданого прискорення він вдарився лівим плечем об стіну будівлі кафе та отримав тілесне ушкодження у вигляді розриву лівого ключично-акроміального зчленування, яке відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 128 КК України (необережне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження)(а.с. 44-46).

Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 128 КК України розглядалась Шишацьким районним судом Полтавської області з 26.04.2016 по 18.05.2018.

Так, ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року № 551/403/16-к задоволено клопотання ОСОБА_2 та його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України (а.с. 6-7).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду з роз`ясненням права звернення з ним в порядку цивільного судочинства (передостанній абзац мотивувальної частини).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року без змін (а.с. 8-9).

З матеріалів кримінального провадження 551/403/16-к, а також медичної документації, наданої потерпілим та витребуваної судом встановлено, що ОСОБА_4 були отримані тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого ключично-акроміального зчленування, який міг утворитись не менше ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету або при дії об такі, що могло мати місце при падінні тіла на площину, можливо в строк та при вищевказаних обставинах та кваліфікується, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (висновок експерта 349 від 13 квітня 2015) (к.п. том № 2 а.с 184-187).

В зв`язку з цим ОСОБА_1 09 березня 2015 звернувся до чергового лікаря та лікаря-хірурга Шишацької ЦРЛ, а з 10 по 13 березня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Першої міської лікарні м. Полтава. 11 березня 2015 року йому проведено операцію у вигляді «1. Часткової резекції меніска ключично-акроміального зчленування зліва. 2. Відновлення цілісності лівого ключично-акроміального зчленування з використанням гачкоподібної системи LSP» (а.с. 11-14).

З 30 березня 2015 по 05 травня 2015 року включно ОСОБА_1 амбулаторно лікувався в Шишацькій ЦРЛ, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії НОМЕР_2 , АГЦ 176264 (к.п. том № 2 а.с 232-233). Крім того, в період з 28 квітня по 08 травня 2015 він проходив стаціонарне лікування в Хірургічному відділенні Шишацької ЦРЛ (історія хвороби № 1104 (к.п. том № 2 а.с.150-159).

Після закінчення амбулаторного лікування йому рекомендовано легкий труд без навантаження на ліву руку до 10 кг (к.п. том № 2 а.с. 234).

Крім того ОСОБА_1 проходив консультативний огляд у лікаря травматолога в м. Полтаві 12.05.2015 та 28.05.2015 (к.п. том № 1 а.с 82).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи дійсно підтверджується той факт, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які кваліфіковані за ст. 128 КК України, 09 березня 2015 року були завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості позивачу ОСОБА_1 , які спричинили тривалий розлад його здоров`я.

05 вересня 200 року потерпілим ОСОБА_1 подано, а судом прийнято до розгляду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих при скоєнні злочину на загальну суму 82505,58 грн., з яких 52505,58 грн. - матеріальної шкоди, 30000 грн моральної шкоди (к.п. т.1 а.с.61-86).

Під час допиту в суді 07 вересня 2016 року обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинуваченні, але не визнав заявленого до нього цивільного позову (к.п. т. 1 а.с 106).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що справа по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. 128 К України тривалий час не знаходила свого вирішення через систематичні неявки до суду обвинуваченого, його захисників та частково через неявку свідків.

В подальшому обвинуваченого за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, що не є реабілітуючим мотивом (а.с.6-7).

Пунктом 10 ч.1 ст. 56 КПК України визначено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.7 вказаної статті особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що кримінальне провадження було закрито, а цивільний позов залишено без розгляду позивач правомірно звернувся за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 1193 ЦК суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На думку суду на вищевказаній підставі підлягають відшкодуванню документально підтверджені реальні збитки позивача щодо лікування отриманого ним тілесного ушкодження та його наслідків для здоров`я, а також документально підтверджена упущена вигода у вигляді втраченого позивачем доходу від підприємницької діяльності в період проходження ним лікування та вимушеної непрацездатності

Так, позивачем документально підтверджено, що на обстеження та лікування наслідків отриманого тілесного ушкодження ним витрачено 16308,20 грн. з яких на придбання медикаментів та медичного приладдя (в тому числі імплантів) 12285,26 грн., на придбання пального для проїзду до медичних та експертних у установ, що знаходяться у м. Полтаві в період з 12 березня 2015 по 12 вересня 2016 року (основна частина березень-травень 2015 року) - 4022,94 грн.

Доводи позивача про те, що на проходження десятиденного курсу реабілітації в м. Полтаві він витратив 1500 грн. не підтверджуються жодними доказами, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Так само суд не вважає можливим стягнути з відповідача 6000 грн. в рахунок майбутньої операції по видаленню імплантів у позивача, оскільки позивачем не надано доказів, як наявності медичних показань для цього, так і вартості даної операції.

Крім витрат на відновлення здоров`я позивач в якості реальних витрат просив стягнути з відповідача 2700 грн, що в період з березня по червень (включно) 2015 року були сплачені ним в якості податку за здійснення підприємницької діяльності та єдиного соціального внеску.

З наданої позивачем довідки Миргородської ОДПІ від 30.09.2016 року № 368/Я/16-30-17-01-09 встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку на спрощеній системі оподаткування та в період з березня по червень 2015 року (включно) ним сплачено єдиного податку 974,40 грн., а єдиного соціального внеску 1690,55 грн.

В той же час сплата позивачем даних платежів жодним чином не пов`язана з фактом отримання ним тілесного ушкодження та тимчасовою непрацездатністю, а випливає виключно із здіснення ним підприємницької діяльності, яка не закривалась та не зупинялась. Сплата даних платежів, насамперед, спрямована на подальше отримання позивачем як фізичною особою - підприємцем відповідного страхового стажу та права на пенсійне забезпечення по досягненню пенсійного віку.

Таким чином, суд не вважає сплату позивачем даних обов`язкових бюджетних платежів реальними збитками або упущеною вигодою та вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди суд вважає можливим задовольнити лише частково, виходячи з наступного.

Так, згідно наданої позивачем довідки Миргородської ОДПІ від 14.09.2016 року № 12/Я/16-30-17-01-12 дохід позивача за два повні місяці, що передували даті отримання ним тілесних ушкоджень (січень-лютий 2015) становить 11000 грн (а.с.19). Тобто середній рівень доходу позивача, як приватного підприємця на 2015 рік до моменту отримання травми складав 5500 грн. на місяць.

Позивач просив стягнути не отриманий ним заробіток за 4 місяці в сумі 22000 грн.

В той же час документально підтверджений медичною документацією період непрацездатності позивача з 09 березня по 06 червня 2015 року. Згідно копії книги обліку доходів № 4311 ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження встановлено, що дохід він не отримував в період з 09 березня (дата травми) по 25 травня 2015 року тобто на протязі 2,5 місяців (к.п. т.1 а.с. 65-66).

Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача неотриманий позивачем середній дохід за 2,5 місяців в загальному розмірі 13750 грн (5500х2,5).

Доводи позивача про те, що під час розгляду кримінального провадження він сплатив своєму представнику адвокату ОСОБА_5 1000 грн. за надання правничої допомоги документально не підтверджені, що також унеможливлює їх стягнення судом.

Таким чином, матеріальна шкода, що підлягає стягненню з відповідача становить 30058,20 грн, з яких 16308,20 грн. реальні збитки по відновленню позивачем стану свого здоров`я, 13750 грн упущена вигода у вигляді втраченого заробітку.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі отриманих в судовому засіданні пояснень позивача ОСОБА_1 та досліджених письмових матеріалів, суд дійшов висновку, що потерпілий пережив сильні фізичні, душевні та психологічні страждання, як під час вчинення відносно нього відповідачем протиправного діяння, у вигляді стресу обумовленого даною подією, так і після цього, що були обумовлені отриманими ним тілесними ушкодженнями та супроводжуючими їх болісними відчуттями, проведеним оперативним втручанням з використанням імплантів, необхідністю проходження тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування, після операціної реабілітації, обмеженні у фізичних навантаженням, участі в слідчих та судових діях які в наслідок неналежного виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків відбувались більше 3 років, тощо.

Внаслідок тривалого лікування потерпілий зазнав вимушених негативних змін у повсякденному сталому житті, а також у вигляді неможливості займатись своєю підприємницькою діяльністю на протязі тривалого проміжку часу.

Також, на думку суду, значні моральні страждання у позивача викликають побоювання за стан свого здоров`я в подальшому в тому числі необхідність проведення оперативного втручання для видалення імплантів та подальшої післяопераційної реабілітації.

Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що спричинення тілесних ушкоджень відбулось з необережності, отриманні позивачем тілесні ушкодження хоча і погіршили стан його здоров`я, але не призвели до інвалідності чи неможливості відновлення стану здоров`я в майбутньому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити лише частково в розмірі 50000 грн., оскільки заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 300000 грн. є явно завищеною.

Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та покладає його на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ставку судового збору за позовними заявами майнового характеру в розмірі 1 відсотка від ціни позову, а також зважаючи на те, що при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 801 грн (80058,20х1%) підлягає стягненню з відповідача на корить держави.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12, 19, 81-82, 264-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити часткового.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 (тридцять тисяч п`ятдесят вісім) грн 20 коп. на відшкодування матеріальних збитків та 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 80058 (вісімдесят тисяч п`ятдесят вісім) грн. 20 коп.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 801 (вісімсот одна) грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути переглянуто Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено відповідачем до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення.

Строк оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення виготовлено та вручено (направлено) учасникам справи 11 червня 2020 року.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап