Справа № 487/2268/19
Провадження № 2/487/1136/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/2268/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 90000 гривень та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами, 18.03.2017 року, було розірвано шлюб. За час перебування у шлюбі позивачем разом з відповідачем було набуте певне майно, яке в силу ст.ст.60-61 СК України вважається спільним сумісним. Розподіл спільно нажитого майна після розірвання шлюбу не відбувався. 20.03.2017 року ОСОБА_1 на підставі довіреності уповноважила ОСОБА_2 представляти її інтереси, зокрема, пов`язані з продажем автомобіля SKODA Octavia, належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. На підставі зазначеної довіреності відповідач зняв з обліку вказаний автомобіль, та 11.11.2017 року транспортний засіб було перереєстровано на нового власника. Оскільки позивач вважає, що вартість спірного автомобіля не могла бути меншою ніж 180 тисяч гривень та відповідач продав його від її імені та в її інтересах, тому в ОСОБА_2 виник обов`язок передати ОСОБА_1 як власнику кошти, отримані за реалізацію автомобіля у розмірі 90000 гривень, що відповідає її частці у праві спільної власності, яка є рівною з відповідачем. На теперішній час кошти позивачу не повернуті, у зв`язку з чим було подано до суду зазначений позов.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.05.2019 р. зазначений вище позов залишено без руху у зв`язку з недоліками в ній вказаними.

14.05.2019 р. до канцелярії суду надано документи на виконання згаданої вище ухвали.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.08.2019 р. до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача, в якому зазначено, що автомобіль SKODA Octavia було продано за 11658,00 грн. та частково визнано позовні вимоги.

18.09.2019 р. представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій остаточно просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 58290,00 грн.

Ухвалою суду від 04.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18.12.2019 р. вищезазначену ухвалу скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Заводського районного суду мм. Миколаєва.

Ухвалою суду від 01.04.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за своєї відсутності, зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

До судового засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про доцільність задоволення даної позовної заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2008 р. до 18.03.2017 (арк. спр.14 - 15).

16.05.2009 р. за технологічною операцією «40-Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації», автомобіль марки SKODA модель Octavia, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, тип легковий седан, колір синій, був зареєстрований на ОСОБА_1 з присвоєнням на транспортний засіб номерного знаку НОМЕР_2 (арк.спр.47-51.).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником зазначеного вище автомобіля (арк. спр.64-65).

Довіреністю серії НВІ 518896 від 20.03.2017 позивач уповноважила Відповідача укладати правочини щодо розпорядження вказаним вище належним їй автомобілем SKODA модель Octavia, за ціною та на умовах на власний розсуд, проте від її імені та в її інтересах.

На підставі цієї довіреності 01.11.2017 р. ОСОБА_2 зняв з обліку зазначений автомобіль з метою подальшої його реалізації та 11.11.2017 вказаний транспортний засіб було перереєстровано на нового власника, що не заперечується сторонами.

За ч.3 ст.244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК) України.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (ч.3 ст.238 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 11.11.2009, №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.98 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 сатті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч.1 ст.1004 ЦК України).

Законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченні виконання договору доручення, зокрема він має негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Як вбачається зі звіту комісіонера за договором комісії №КЗ-90495 від 01.11.2017 р. за продаж комісійного майна, а саме транспортного засобу SKODA Octavia, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , комітентом отримано від покупця грошові кошти в розмірі 116580,00 грн. (арк. спр.66).

За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція зазначених норм свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2018 року у справі №14-325цс18.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Крім того, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного вище, з урахуванням позиції ОСОБА_2 суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та можливість позов ОСОБА_1 задовольнити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 197, 258, 259, 263-265, 352, 354, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 58290,00 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті дев`яносто гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І.В.Боброва