Дата документу 30.06.2020 Справа № 310/681/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/681/18
Провадження №22-ц/807/1471/20
Головуючий в 1-й інстанції Полянчук Б.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року, ухвалене у м. Бердянськ (повний текст рішення складено 08 січня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого О.В., ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання дій державного реєстратора незаконними, визнання договору купівлі-продажу недійсним, який уточнив 19.06.2018 року, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 166,6 кв.м. 15.09.2008 року між ним та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» (ПУМБ) було укладено кредитний договір №6780652, за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати йому кредит в сумі 32 000,00 дол. США на споживчі цілі, зі строком повернення до 15.09.2023 року. Також 15.09.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ним та банком було укладено договір іпотеки №6780661, за умовами якого він передав банку в іпотеку нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2016 року по справі №310/11024/15-ц було задоволено позовну заяву ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення площею 166,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (після зміни назви - АДРЕСА_1 ), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, визначивши при цьому спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «ПУМБ» від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві, із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не меншою ніж 728 297,00 (сімсот двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто сім) грн., як визначено сторонами у п. 1.2.1.1. договору іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ було зупинено виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2016 року по справі №310/11024/15-ц до закінчення касаційного провадження у справі. Однак 20.10.2017 року із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №100963017 позивачу стало відомо, що 24.07.2017 року державним реєстратором Запорізької обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолим О.В. було внесено зміни до реєстру прав власності, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36340280 від 27.07.2017 12:59:38, відповідно до якого власником спірного приміщення було внесено ПАТ «ПУМБ». 07.12.2017 року із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №106650558 позивачу стало відомо, що 14.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна №26763 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 і за останнім зареєстровано право власності на ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, адреса: АДРЕСА_2 . Позивач вважав, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечать нормам законодавства України, та підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.11.2017 року підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року, позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14282829, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00015622, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького,13) про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого Олександра Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індекс-номер: 36340280 від 24.07.2017 12:59:38, про реєстрацію за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Перший Український міжнародний банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що не зазначення конкретної ціни, за якою предмет іпотеки буде набутий у власність не суперечить вимогам закону та договору та не може бути підставою для скасування реєстрації права власності. Впливати на оцінку предмета іпотеки Банк не міг, оскільки вона здійснена незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Повідомлення іпотекодержателя про намір укласти договір продажу предмета іпотеки та відчуження такого майна за зниженою ціною є підставою відповідальності іпотекодержателя перед іпотекодавцем за відшкодування завданих збитків, а не підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також змінити мотиви відмови у задоволенні вимог позивача, щодо визнання договору купівлі-продажу недійним.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що скасувавши реєстрацію спірного майна за ПАТ «ПУМБ» з формальних підстав, оскільки Банк «не дотримався процедур», суд першої інстанції створив підстави для позбавлення ОСОБА_1 права власності. В мотивувальні частині рішення суд зазначає, що правочин, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки визнано незаконним, хоча позивач не звертався з такими позовними вимогами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору №6780652 від 15.09.2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 банк надав останньому 32 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99% з кінцевим терміном повернення до 15.09.2023 року (а.с. 10-12 том 1).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2007 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на вбудоване приміщення загальною площею 166,6 м. кв., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 том 1).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.02.2007 року ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності 07.02.2007 року (а.с. 9 том 1).

В забезпечення виконання зобов`язань передбачених кредитним договором між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року, предметом якого є ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. м., реєстраційний номер 177043, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.09.2008 року №20078910, виданого комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради (номер запису 1198 в книзі д.5), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-19 том 1).

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №20793393 від 15.09.2008 року, вчиненого приватним нотаріусом Чуєвою Т.Т. на підставі договору іпотеки №2679 від 15.09.2008 року накладено заборону на відчуження цілого убудованого приміщення загальною площею 166,6 кв. м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 (а.с.20 том 1).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.09.2016 року позов ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором №6780661 від 15.09.2008 року, а саме цілого убудованого приміщення загальною площею 166,6 кв. м, реєстраційний номер 177043, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , визначивши при цьому спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вищевказаного приміщення, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №6780661 від 15.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чуєвою Т.Т. та зареєстрованого за №5679 будь-якій особі покупцеві, із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не меншою 728297,00 (сімсот двадцять тисяч двісті дев`яносто сім) грн., як визначено сторонами у п. 1.2.1.1. договору іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2016 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2016 року залишено без змін (а.с. 21-24 том 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.05.2017 року виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.09.2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (а.с. 26 том 1).

Постановою Великої палати Верховного суду від 29 травня 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимогою №2222 від 03.10.2016 року ПАТ «ПУМБ» попередив ОСОБА_2 , що у разі невиконання вимог банку протягом 30 днів з дня отримання даного повідомлення та не усунення порушень кредитного договору банк ухвалить рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, а саме цілого убудованого приміщення загальною площею 166,6 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 120 том 1), яке згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ОСОБА_2 17.10.2016 року (а.с. 121 том 1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 року державним реєстратором Запорізької філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолим О.В. 24.07.2017 року на підставі кредитного договору №6780652 від 15.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , вимоги ПАТ «ПУМБ» №2222, від 03.10.2016 року, рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошти від 17.10.2016 року, договору іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 зареєстровано право власності за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 27 том 1).

Висновком про вартість майна (а.с. 13-24 том 2) зі змінами та доповненнями (а.с.127 том 1), який проведено суб`єктом оціночної діяльності «УкрЕксПроБуд», встановлено, що ринкова вартість цілого убудованого приміщення загальною площею 166,6 кв. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на 24.07.2017 року складає 366479,75 грн. Термін дії звіту - 6 місяців (а.с. 123, 127 том 1, а.с. 13-24 том 2, а.с. 228-282 том 3).

Згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2017 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» передав ОСОБА_1 у власність ціле убудоване приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 810 тис. грн. (а.с. 46-47 том 2).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 14.11.2017 року на підставі договору купівлі-продажу приміщення №26763 від 14.11.2017 року зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 28 том 1).

Реєстраційним відділом виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області надано завірені належним чином копії документів, які знаходяться в реєстраційній справі №104 на підставі яких було прийнято рішення державного реєстратора Запорізької філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолого О.В. про державну реєстрацію за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» право власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , а саме договір іпотеки №6780661 від 15.09.20008 року (т. 2 191-194), кредитний договір №6780652 від 15.09.2008 року (т. 2 а.с. 195-196), вимога №2222 від 03.10.2016 року (т. а.с. 197), рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 198), картка прийому заяв №92692350 ( т. 2 а.с. 199), відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація з державного реєстру іпотек №93018824 від 27.07.2017 року; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформація з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформація з державного реєстру іпотек №93019422 від 27.07.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зміст вимоги (попередження стосовно ухвалення рішення ПАТ «ПУМБ» про прийняття предмету іпотеки у свою власність) від 03.10.2016 року не відповідає вимогам п. 4.7.1 договору іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року, оскільки достовірно не визначена та не зазначена у вимозі попередженні від 03.10.2016 року ціна як істотна умова, за якою буде звернено стягнення на предмет іпотеки, що є підставою визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індекс-номер: 36340280 від 24.07.2017 12:59:38, про реєстрацію за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ПАТ «ПУМБ» не дотрималось процедури, яка є обов`язковою для здійснення реєстрації. Позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посвідченого 14.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., реєстровий №26763, відповідно до якого ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» передав ОСОБА_1 у власність ціле убудоване приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 810 тис. грн. (а.с. 46-47 том 2), не є ефективним способом захисту порушеного права, так як судом визнано незаконним правочин, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у власника майна, яким є позивач належним способом захисту є саме витребування майна з володіння ОСОБА_1 , що є підставою для державного реєстратора скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 із поновленням запису про державну реєстрацію права власності на даний об`єкт за позивачем.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 35 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частинами 1-3 статті 37 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Пунктом 3.3.5 договору іпотеки визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, або порушення боржником обов`язків за кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с. 15 том 1).

Пунктом 4.2 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Визначені цим договором способи звернення стягнення на предмет іпотеки не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки, встановленні чинним законодавством України та/або письмовою домовленістю сторін. У разі, якщо визначені цим договором та/або чинним законодавством заходи позасудового врегулювання з будь-яких причин не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі, іпотекодержатель вправі в будь-який час припинити процедуру позасудового врегулювання та звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса чи за рішення суду (за вибором іпотекодержателя).

Пунктом 4.7.2 договору іпотеки визначено, що зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності на іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 року державним реєстратором Запорізької філії КП «Центр державної реєстрації» Безсмолим О.В. 24.07.2017 року на підставі кредитного договору №6780652 від 15.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , вимоги ПАТ «ПУМБ» №2222, від 03.10.2016 року, рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошти від 17.10.2016 року, договору іпотеки №6780661 від 15.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 зареєстровано право власності за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ціле убудоване приміщення загальною площею 166,6 кв. яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 27 том 1).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Безсмолого Олександра Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індекс-номер: 36340280 від 24.07.2017 12:59:38, про реєстрацію за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» права власності на нежитлове приміщення площею 166,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе власником нерухомого майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності на це майно за іншою особою. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача.

Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Таким чинок колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

У зв`язку з викладеним, апеляційні скарги слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року скасувати в частині задоволених позовних вимог і ухвали в цій частині нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовити.

В іншій частині рішення суду щодо відмови в позові залишити без змін.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 1 липня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков