Справа № 638/7913/20
Провадження № 2/638/3663/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом в якому просить визнати за позивачем право користування житловим приміщенням.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, дійшов висновку, що зазначена заява подана з порушенням правил підсудності, оскільки позивач просить визнати право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1,2 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, за змістом вказаних роз`яснень спір про визнання права користування житловим приміщенням, є спором, що виник з приводу нерухомого майна, а відтак позовні вимоги підлягають розгляду за правилами виключної підсудності.

Згідно з п.1 ч.1ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Так, нерухоме майно знаходиться у Київському районі м.Харкова, а відтаксправа підсудна Київському районному суду м.Харкова.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 354 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням передати до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня складання ухвали.

Суддя