Провадження № 2/537/93/2020
Справа № 537/4020/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань Посмітної О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зарахування раніше сплачених коштів у рахунок боргу зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де просив ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.12.2015 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частки до 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та зарахувати сплачені ним відповідачці кошти в сумі 39154 грн. в сплату аліментів.

На обґрунтування позову зазначив, що вони з відповідачкою перебували зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що наразі вони з відповідачкою проживають окремо, так як сумісне життя не склалося, син проживає з відповідачкою. За рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. Він, ОСОБА_1 , не може сплачувати ј частину доходу в якості аліментів у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки проживає з батьками-пенсіонерами, які хворіють. Вказав, що як тільки його матеріальне становище покращиться, то він буде надавати матеріальну допомогу сину. Зазначив, що у 2016 році він перебував на заробітках у Республіці Польща та пересилав відповідачці кошти в рахунок сплати аліментів в іноземній валюті. Всього ним було для відповідачки переказано 39154 грн. і саме ці кошти він просить суд зарахувати в рахунок сплати аліментів. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.10.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк на усунення недоліків. ОСОБА_1 у встановлений судом строк недоліки позову усунені. Ухвалою від 29.11.2019 відкрито провадження у справі.

Відповідачкою надіслано відзив на позовну заяву. У відзиві остання зазначила, що вона повністю заперечує проти задоволення позовної заяви. Вказала, що позивач постійно шукає шляхи для зменшення розміру аліментів, має велику заборгованість зі сплати аліментів. Вони з позивачем перебували у цивільному шлюбі, проживали на орендованій квартирі. Кошти, які він надсилав, перебуваючи на заробітках у Польщі, були направлені нею на погашення боргів позивача. Вказала, що з 30.04.2014 вона перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років, з місця роботи отримувала кошти та соціальні виплати на дитину, за рахунок чого вони жили. Окрім того, матеріальну допомогу надавали її батьки. Зазначила, що позивач ніколи не утримував своїх батьків, кошти йому потрібні для задоволення своїх потреб. Вона вимушена була звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, так як позивач добровільно не проявляв бажання утримувати дитину. З урахуванням викладеного просила відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Уточнили, що просять суд зарахувати у рахунок боргу позивача по сплаті аліментів, що утворився за період з 19.07.2016 року, на утримання сина, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , кошти в сумі 39154 грн., що еквівалентно сумі коштів у іноземній валюті, яка висилалася ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (на той час ОСОБА_6 ) під час його перебування на заробітках у Республіці Польща. В подальшому позивач та його представник зазначили, що не наполягають на задоволенні вимоги про зменшення розміру аліментів, але будь-яких заяв про відмову від цих позовних вимог, закриття провадження у справі чи залишення без розгляду подавати не будуть та просили суд винести рішення по суті. ОСОБА_1 також вказав, що не вважає розмір аліментів, який він сплачує на утримання сина, достатнім, але у нього є обставини, які спричинили борг зі сплати аліментів. Він сам постійно хворіє у зв`язку з травмою коліна, не працював чотири з половиною місяці у 2018 році, утримує непрацездатну матір, яка є пенсіонером, надає кошти на продукти, проживає з нею однією сім`єю. Вказав, що інших дітей він не має, працює на ТОВ «ВО «Авто-Холдинг» слюсарем та отримує заробітну плату близько 4 000 грн. щомісячно. З нерухомого майна має у власності дачу. Зазначив, що між ним та відповідачкою дійсно не було домовленості про те, що кошти, які він пересилав із Республіки Польща, будуть йти в рахунок аліментів. Кошти він надсилав на потреби сім`ї, але вважає справедливим, якщо вони будуть зараховані в рахунок боргу по аліментним зобов`язанням.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, що з позивачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з червня 2013 року по грудень 2016 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. За рішенням суду з 2015 року з позивача на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. Аліменти позивач сплачував частково, має велику заборгованість. У травні 2016 року, під час їх спільного проживання, позивач поїхав на заробітки за кордон і був там до листопада 2016 року. Кошти, які він надсилав їй з-за кордону, за домовленістю йшли на погашення боргів позивача та на оплату орендованої квартири, де вона проживала з сином. Частину коштів, якщо вона не помиляється, 100 доларів США, вона віддала матері позивача на лікування. Кошти, які надсилав позивач, не були аліментами та не йшли на утримання сина, жодних домовленостей між нею та позивачем не було. За час перебування позивача за кордоном, він надіслав приблизно 5 платежів, останній раз переказ був на 200 доларів США, загальну суму вона не пам`ятає, але менше, ніж вказує ОСОБА_5 . Ті кошти, про які була завчасна домовленість, що ОСОБА_5 сплачує їй як аліменти, були за її заявою зараховані державним виконавцем в рахунок погашення боргу. Дитину вона утримувала за рахунок соціальних виплат та коштів, які давали її батьки. Додала, що на даний час вона внаслідок одруження та зміни прізвища носить прізвище ОСОБА_7 .

Представник третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити у його відсутність та при винесенні рішення поклався на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 її син, який певний час проживав разом з відповідачкою, вони мають спільного сина ОСОБА_9 . Зазначила, що син з відповідачкою декілька разів сходилися, розходилися. Після рішення про стягнення аліментів приблизно через 2 місяці почали знову мешкати разом. У травні 2016 року її син поїхав на заробітки на кордон, їй було відомо, що він пересилав звідти кошти ОСОБА_3 . Один раз відповідачка давала кошти на лікування її чоловіка, батька позивача у сумі 100 доларів США, це було десь влітку 2016 року. Особисто їй син кошти з-за кордону не пересилав. Вказала, що син їй допомагає, дає гроші на оплату квартири, оскільки в неї пенсія 2100 грн. Заперечила, що позивач проживає спільно з нею, спільного бюджету вони також не мають.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з відповідачкою вони дружать багато років. Їй відомо, що деякий час ОСОБА_3 проживала з позивачем, в них є спільний син ОСОБА_9 , який проживає з відповідачкою. Також їй зі слів відповідачки відомо, що коли ОСОБА_1 перебував за кордоном на заробітках, він пересилав кошти ОСОБА_3 , а вона віддавала борги ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 15.09.2018 відповідач ОСОБА_4 уклала шлюб та прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.11.2015, що набрало законної сили 07.12.215, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2015 і до повноліття дитини. Рішення звернено до виконання, видано виконавчий лист. Вищезазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що не заперечується сторонами та підтверджується письмовими доказами.

Вирішуючи вимогу щодо зменшення розміру аліментів суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 273 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.180,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів ,визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан його здоров`я, змінився сімейний стан чи наявні інші обставини, через які він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Так, судом встановлено та визнається сторонами, що позивач інших дітей не має, не одружений, офіційно працевлаштований та отримує щомісяця заробітну плату, тобто не доведено стану погіршення матеріального становища позивача. В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, заперечила проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 та її утримання сином. Батько позивача, ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до подачі позову до суду. На підтвердження факту погіршення стану здоров`я позивачем надано медичні довідки про його перебування на лікуванні протягом 4,5 місяців у 2018 році, тобто майже два роки тому. Доказів суттєвого погіршення стану здоров`я на теперішній час ОСОБА_1 не надано. Отже, позивачем не доведено зміни його матеріальному чи сімейному стані, стані здоров`я, чи наявності інших обставин, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.

За розрахунком, складеним головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Загребельним А., загальна сума заборгованості зі сплати аліментів позивача ОСОБА_1 перед відповідачем ОСОБА_3 станом на 01.03.2020 становить 55927 грн.43 коп. Згідно заяви стягувача ОСОБА_3 від 14.06.2018 нею було отримано аліментів за період з 14.09.2015 по 31.05.2018 на загальну суму 16540 грн.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.79-91, 194-197 СК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Позивач ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця щодо невірного розрахунку заборгованості не звертався. Суду вказав, що саме відповідачкою не визнається факт того, що кошти, що ним пересилалися на її ім.»я під час перебування його на заробітках за кордоном, є аліментними виплатами, а тому вони не зараховані державним виконавцем у рахунок боргу по аліментах. Судом роз`яснювалися позивачу його права, в тому числі і право заявляти клопотання про залучення як співвідповідача виконавчу службу, на виконанні якої перебуває виконавче провадження, клопотань від позивача про залучення співвідповідача до суду не надходило.

Разом з цим суд вважає належним спосіб захисту, обраний позивачем, виходячи з наступного. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що передбачено ч.1 ст.5 цього Кодексу. Оскільки саме відповідачем не визнається факт сплати на її користь аліментів, між сторонами дійсно виник спір, то позивач вправі звернутися до суду за захистом своїх прав не лише в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, а й з позовом до стягувача аліментів, що не суперечить правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 01.04.2020 (справа № 401/3734/16-ц).

Під аліментами розуміють кошти на утримання дитини, що присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст..181 ч.3 СК України).

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо переказу ним коштів з республіки Польща відповідачу в рахунок сплати аліментів надані документи (квитанції), складені іноземною мовою, офіційного перекладу цих документів не надано, що позбавляє суд можливості оцінити їх як доказ. Судом роз`яснювалися наслідки надання неналежних доказів сторонам. Разом з цим ОСОБА_1 в судовому засіданні визнає, що у вказаних квитанціях відсутнє зазначення призначення платежу. Окрім того, в судовому засіданні самим позивачем не заперечувалося, що між ним та відповідачкою не було домовленості про те, що кошти, які він пересилав, є аліментами на утримання їх неповнолітнього сина. Позивачка не погоджується із сумою коштів, яка була переведена на її ім.»я, точну суму вказати не може. Оскільки не пам`ятає. Обидві сторони погоджуються, що кошти позивач надсилав на потреби сім`ї, в тому числі на сплату коштів за користування житлом. В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила, що частину коштів, а саме 100 доларів США, які були надіслані позивачем, їй передала відповідачка на лікування її чоловіка.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зарахування раніше сплачених коштів в рахунок боргу зі сплати аліментів, що утворився за період з 19.07.2016 року в сумі 39154 грн., оскільки між сторонами не було домовленості, що ці кошти є аліментами,

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зарахування коштів у рахунок боргу зі сплати аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 05 червня 2020 року