Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1073/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

12.06.2020 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників Проценко О.М., Стеблини О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цією скаргою, посилаючись на те, що в Долинському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі ДВС) здійснюється примусове виконання двох виконавчих документів про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ВП 58308780) та на користь АТ «Укрсоцбанк» (ВП 50749473).

За виконавчими документами здійснюється відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 на користь стягувачів по двадцять відсотків заробітку за кожним виконавчим документом.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року у частині стягнення на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами та пенею скасовано та відмовлено у цій частині в позові.

Тобто цим рішенням Верховного Суду зменшено розмір стягнення з 33089,30 грн на 14089,46 грн.

Після винесення Верховним Судом цього рішення, ОСОБА_1 звернувся до бухгалтерії за місцем роботи та дізнався, що у період з 4 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року з його заробітку утримано 14029,27 грн, про що отримав звіт роботодавця.

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до ДВС з метою доплатити залишок суми для завершення виконавчого провадження та дізнався, що з нього за вищезазначений період стягнуто більше шести тисяч грн, а не 14029,27 грн як зазначив роботодавець.

З цього приводу ОСОБА_1 письмово звернувся до ДВС за наданням звіту про стягнення з нього коштів на користь стягувачів, однак будь-яких дій здійснено не було.

Пізніше щодо таких дій ДВС ОСОБА_1 звертався до вищестоящого органу.

28 січня 2020 року заявнику надано інформацію про здійснені державним виконавцем дії у виконавчому провадженні, однак розрахунок розподілених коштів не надано.

13 лютого 2020 року ДВС на повторну вимогу ОСОБА_1 надало інформацію про стягнуті грошові суми та їх розподіл між стягувачами.

Після цього заявник дізнався, що виконавцем неправильно здійснено розподіл стягнутих грошових коштів.

Окрім цього, незважаючи на повне стягнення заборгованості за виконавчим документом, виконавцем не було здійснено закінчення виконавчого провадження та проводилось стягнення із заробітної плати боржника декілька місяців.

Заявник зазначає, що дізнався про порушення його прав у виконавчому провадженні з листа ДВС від 13 лютого 2020 року та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Попередніми листами ДВС не надавала повної інформації щодо виконавчих проваджень, а виключно зазначала про здійснені виконавчі дії, відповідно є підстави для поновлення строку оскарження дій державного виконавця.

У червні 2020 року ОСОБА_1 останній раз уточнив вимоги цієї скарги. Просить визнати неправомірні дії державного виконавця щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження; неправомірного розподілу стягнутих грошових сум; надміру стягнутого виконавчого збору та основного боргу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити.

Представник Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Стеблина О.В. у судовому засіданні заперечував проти скарги, просив відмовити у ній.

Представник Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Представник Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом установлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області Желовнікової Ю.А. від 8 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК») заборгованості на загальну суму 250609,31 грн (ВП № 50749473).

У цьому ж виконавчому провадженні постановою цього ж державного виконавця від 15 квітня 2016 року з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 25060,93 грн.

Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 23 червня 2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків. У цій постанові відображено загальну суму утримання, що складається з основного боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 6 лютого 2019 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованості на загальну суму 34386,46 грн (ВП № 58308780).

Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 6 лютого 2019 року об`єднано виконавчі провадження № 50749473 та № 58308780 у зведене виконавче провадження № 60935704.

Постановою державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Огородник Л.С. від 14 березня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків. У цій постанові відображено загальну суму утримання, що складається з основного боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Після цих дій державного виконавця в порушення ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалось відрахування у розмірі 40 відсотків заробітної плати.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за процентами у розмірі 2687,74 грн та пенею у розмірі 16462,10 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року залишено без змін.

Отже, після цього рішення з ОСОБА_1 підлягало стягненню на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14089,46 грн заборгованості за кредитом та 1297,16 грн судових витрат, а всього 15386,62 грн.

Заявою ОСОБА_1 від 16 жовтня 2019 року повідомлено виконавця про ухвалення Верховним Судом рішення від 18 вересня 2019 року та необхідність звірки із бухгалтерією підприємства.

За виконавчим листом № 388/1073/16-ц, виданим 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області із заробітної плати ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період з 4 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року утримано 25849,57 грн.

При цьому станом на жовтень 2019 року включно із заробітної плати боржника утримано 17745,25 грн.

Суд зазначає, що згідно з Інформацією про виконавче провадження № 58308780 від 23 лютого 2020 року, що міститься у матеріалах цивільної справи, а також витребуваної судом копії цього виконавчого провадження, виконавцем у виконавчому провадженні до його закінчення, тобто до 26 грудня 2019 року не виносилась постанова про стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно з цією ж Інформацією про виконавче провадження № 58308780 від 23 лютого 2020 року з боржника постановою виконавця від 8 травня 2019 року стягнуто 280 грн витрат виконавчого провадження.

Суд у цій справі установив, що стягнення із заробітної плати ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснювалось на підставі окремої постанови у виконавчому провадженні № 58308780 від 14 березня 2019 року у розмірі 20 відсотків заробітної плати.

У листопаді грудні 2019 року за цією постановою від 14 березня 2019 року із заробітної плати ОСОБА_1 здійснено відрахування на загальну суму 8104,32 грн. Тобто виконавцем здійснено подальше утримання із боржника грошових сум за своїм рішенням після фактичного стягнення заборгованості, незважаючи на заяву з цього приводу боржника подану 16 жовтня 2019 року.

Суд зазначає і звертає на це увагу, що звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні відбулося щодо кожного окремого виконавчого документа, що здійснювались у зведеному виконавчому провадженні.

Згідно з п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Виконавець у цій справі стягнувши з доходів боржника за своїм рішенням необхідний обсяг грошових коштів для задоволення вимог стягувача, не здійснив дій щодо закінчення виконавчого провадження, а продовжував у цьому виконавчому провадженні здійснювати стягнення грошових коштів на користь стягувачів за рішенням про звернення стягнення на доходи боржника, у тому числі виконавчого збору за відсутності рішення про його стягнення, тобто допустив неправомірні дії, а також бездіяльність, що стосується не прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження.

Розділом VI Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Після винесення виконавцем постанови від 23 червня 2017 року про звернення стягнення на доходи боржника, постанови від 6 лютого 2019 року про об`єднання виконавчих проваджень № 50749473 та № 58308780 у зведене виконавче провадження № 60935704 та постанови від 14 березня 2019 року про звернення стягнення на доходи боржника, фактично із заробітної плати боржника здійснювалося відрахування у розмірі 40 відсотків заробітної плати на користь стягувачів, тобто у порушення вимог ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а тому в подальшому будь-який розподіл стягнутих з боржника грошових сум не може вважатись правомірним, оскільки по суті ці кошти отримані з порушенням закону, тобто підлягали поверненню боржнику, а не розподілу між стягувачами.

Виконавець у зведеному виконавчому провадженні за своїми рішення здійснював примусове виконання окремо кожного виконавчого документа шляхом звернення стягнення на доходи боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У цій справі боржник за своїми вимогами по суті просить констатувати допущення сукупності неправомірних дій та бездіяльності виконавця при здійсненні щодо нього стягнення коштів у виконавчому провадженні, а тому суд не бачить підстав у такий спосіб захистити його права.

Окремо слід зазначити, що у виконавчому провадженні не було здійснено заміну сторони виконавчого провадження з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «АЛЬФА-БАНК».

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що дізнався про порушення його прав у виконавчому провадженні з листа ДВС від 13 лютого 2020 року та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Попередніми листами ДВС не надавала повної інформації щодо виконавчих проваджень, а виключно зазначала про здійснені виконавчі дії, а тому є підстави для поновлення строку оскарженні дій державного виконавця.

Суд уважає, що такі доводи заявника, враховуючи підставу та предмет цієї заяви, а також фактичні обставини справи, дають підстави поновити строк звернення до суду з цією скаргою.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 268, 353, 447, 448, 450, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення зі скаргою на бездіяльність та дії державного виконавця.

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та дії державного виконавця.

Визнати бездіяльність державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо розподілу стягнутих з боржника грошових сум у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1994/15-ц, виданого 15 березня 2016 року Долинським районним судом Кіровоградської області та виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Огородник Лілії Сергіївни щодо надміру стягнутого виконавчого збору та основного боргу у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 388/1073/16-ц, виданого 14 липня 2017 року Долинським районним судом Кіровоградської області.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 15 червня 2020 року.

Суддя Д. М. Баранський