Справа № 202/6449/18
Провадження № 2/202/431/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника за довіреністю, звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, відповідно до якої просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням річних та інфляційного збільшення в розмірі 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. сума основного боргу, 1885,28 грн. сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 січня 2018 року складає 21 361,59 грн. Загальна заборгованість відповідача перед КП «Дніпроводоканал» складає 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. сума основного боргу, 1885,28 грн. сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Повідомлення позивача про наявність боргу за надані комунальним підприємством послуги, залишились проігнорованими з боку відповідача. 21 червня 2016 року за заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано судовий наказ про солідарне стягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 766,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,50 грн. з кожного. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , вищевказаний судовий наказ було скасовано. До теперішнього часу сума боргу не погашена. Наведене зумовило представника позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2019 року провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради в частині вимог до ОСОБА_4 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку зі смертю останньої.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року, позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради задоволені в повному обсязі, за яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення у розмірі 33 615 (тридцять три тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 98 коп., 21 361,59 грн. сума основного боргу; 1885,28 грн. сума 3 % річних; 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. з кожного.

20 червня 2019 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, за наслідками розгляду якої ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року по справі № 202/6449/18, провадження №2/202/611/2019 за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення та призначено справу для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 серпня 2019 року, головуючим суддею у розгляду цивільної справи після скасування заочного рішення суду, визначено суддю Слюсар Л.П.

13 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява представника Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив виключити зі співвідповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку зі смертю останньої та залучити в якості її правонаступника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином померлої та який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 2019 року є власником вказаного майна та таким чином представник позивача просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення в розмірі 33 615,98 грн., з них 21 361,59 грн. сума основного боргу, 1885,28 грн. сума 3 % річних та інфляційне збільшення у розмірі 10 369,11 грн. та стягнути з відповідачі судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість на адресу суду спрямовано заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Казанцева С.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, що викладені в заяві про перегляд заочного рішення, зокрема на те, що відповідач ОСОБА_1 фактично не користується послугами позивача з 2006 року, а відповідач ОСОБА_2 з 2002 року, оскільки вони весь цей час не проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Просив застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності, оскільки позивач вимагає стягнути суму боргу з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення за період з 01 травня 2003 року по 31 січня 2018 року, тобто за строк, що перевищує останні три роки до звернення позивача із позовною заявою до суду. Також звернув увагу на те, що позовні вимоги мали б бути зменшені, оскільки позивач вже звертався до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу, на підставі чого 21 червня 2016 року судом було видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 1999 року по 2016 рік у розмірі 14 766,06 грн., проте 12 січня 2018 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська вказаний судовий наказ було скасовано. Проте позивач не зазначив про те, що до скасування вказаного судового наказу, він був виданий стягувачу 25 травня 2017 року та пред`явлений для примусового виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яким було відкрито виконавче провадження № 55069853 та звернуто стягнення на доходи відповідача ОСОБА_1 . В той же час, при скасуванні судового наказу, відповідачу ОСОБА_1 не вдалось здійснити поворот виконання та за період з листопада 2017 року по січень 2018 року із заробітної плати відповідача було утримано грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 4 692,70 грн.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради здійснювалось надання послуг водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал».

За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

За таких обставин, з урахуванням наведених норм права зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку, квартири, як споживач.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що позивач надавав послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , в свою чергу користувач наданих послуг був зобов`язаний сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради пред`явлені до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які начебто проживають за адресою: АДРЕСА_2 та є користувачами наданих послуг з водопостачання та водовідведення. В подальшому позовні вимоги були уточнені в частині визначення кола відповідачів у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 та залучення до участі у справі в якості правонаступника її сина ОСОБА_3 .

В той же час, відповідно до інформації, яка надійшла з ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . В свою чергу відповідач ОСОБА_2 як зареєстрована особа в Дніпропетровській області за будь-якою адресою не значиться.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі є власниками нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 у відповідних частках.

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача складає: 33 615,98 грн., з яких 21 361,59 грн. сума основного боргу, 1885,28 грн. сума 3 % річних та 10 369,11 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідальним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_2 , позивач зазначає відповідача ОСОБА_1 , якому начебто і було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , в той же час, відповідно до розрахунку заборгованості з водопостачання та водовідведення за вказаною адресою, що долучений позивачем до позовної заяви, власником цього особового рахунку зазначено ОСОБА_4 , яка в свою чергу, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та правонаступником якої є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

21 червня 2016 року за заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська було видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 14 766,06 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,50 грн. з кожного.

25 травня 2017 року вказаний судовий наказ було видано стягувачу та пред`явлений для примусового виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яким було відкрито виконавче провадження № 55069853.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 грудня 2017 року, вищевказаний судовий наказ було скасовано, що стало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

В той же час, відповідно до довідки про доходи відповідача ОСОБА_1 № 48 від 30 січня 2018 року та № 49 від 30 січня 2018 року, з листопада 2017 року по січень 2018 року із заробітної плати відповідача було здійснення відрахування на користь позивача в рахунок погашення суми боргу за судовим наказом № 202/3591/16-ц від 21 червня 2016 року у загальному розмірі 4692,70 грн., що не враховано позивачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження із даною позовною заявою. Позовні вимоги позивачем не уточнювались.

Заперечуючи обставини позову, представник відповідача ОСОБА_1 просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правового висновку до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС під час розгляду справи № 444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року: «у разі, якщо обов`язок відповідача по сплаті встановлено внесенням чергових платежів, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Як роз`яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» застосування судом позовної давності, за заявою сторони зробленою до ухвалення рішення, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до матеріалів справи: 1) обов`язок сплати за надані послуги визначено внесенням чергових платежів; 2) позивач з позовної заявою до суду звернувся у жовтні 2018 року, в той же час строк позовної давності переривався у зв`язку із зверненням Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради у червні 2016 року із заявою про видачу судового наказу, а заборгованість за несплату послуг з водопостачання та водовідведення нарахована з 01 травня 2003 року по 31 січня 2018 року.

Позивач в свою чергу, починаючи з 2003 року до червня 2016 року не вчиняв жодних дій спрямованих на усунення порушень його прав та інтересів.

Отже, враховуючи, що відповідач просив суд застосувати строк позовної давності, суд дійшов висновку, що період за який підлягає стягненню заборгованість, враховуючи довідку про розрахунок заборгованості позивача, в межах строку позовної давності становить з 01 червня 2013 року по 31 січня 2018 року.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст.160 ЖК Української РСР Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Із врахуванням того, що із заробітної плати відповідача ОСОБА_1 здійснювалось відрахування грошових коштів на користь позивача в рахунок погашення суми боргу на підставі судового наказу, виданого 25 травня 2017 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська та які не враховані в позовній заяві та таким чином неможливо встановити розмір заборгованості кожного із солідарних боржників, оскільки позивачем до матеріалів позовної заяви не додано належних розрахунків на підтвердження вказаних сум.

Також слід зазначити, що фактично Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до суду у 2013 році, тобто через 10 (десять) років після виникнення спірних правовідносин, адже саме з 2003 року виникла заборгованість відповідачів по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, то дії позивача свідчать про навмисне збільшення суми 3 % річних та інфляційного збільшення суми боргу, оскільки Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу лише 2013 році.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради не надано жодних доказів, якими би спростовувалися доводи відповідача з приводу застосування до позовних вимог строку позовної давності та часткового погашення виниклої заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне до позовних вимог КП «Дніпроводоканал» ДМР в частині стягнення суми боргу за надані послуги за період до червня 2013 року застосувати строк позовної давності.

Суд приймає до уваги часткове погашення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , а тому у зв`язку із недоведеністю існуючої суми боргу боржників на момент розгляду справи та неможливістю судом самостійно здійснити розрахунок вказаної заборгованості, суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог КП «Дніпроводоканал» ДМР в іншій частині заявлених вимог.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то сплачений судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 514, 526, 610, 612, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст.67, 68, 160 ЖК України, ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 247, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (49101, м.Дніпро, вул.Троїцька, буд.21а, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар