Провадження №4-с/523/29/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника скаржника - адвоката Святішенко О.В.

представника приватного виконавця адвоката Рибак Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк»-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк». В скарзі Батинський М.П. посилається на наступні обставини. Так, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2014 року (справа № 523/12856/14-ц) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 01 квітня 2008 року у розмірі 57 785,40 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) доларів США 40 центів, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року - становить 759 261,53 (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 53 копійки в солідарному порядку.

25 листопада 2014 року на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист № 523/12856/14-ц, який наразі перебуває на виконанні приватного виконавця Парфьонова Г.В.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 виявив, що не може розпоряджатися грошовими коштами своєї заробітної плати, які перераховуються на його картковий рахунок, який відкритий в АТ «ПУМБ».

А згодом він отримав смс повідомлення в якому було вказано, що на його картковий рахунок, який відкритий в АТ «ПУМБ» було накладено арешт. Через деякий час таке ж повідомлення надійшло і від АТ КБ «Приватбанк».

18 грудня 2019 року, представник ОСОБА_1 адвокат Святішенко О.В., ознайомлювалась з матеріалами виконавчого провадження № 60582243 і їй стало відомо, що дійсно, 12.11.2019 року приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

В зв`язку з арештом рахунків, що призначені для отримання заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 , останній фактично позбавлений можливості розпоряджатися своїми заробленими коштами, оплачувати комунальні послуги та забезпечувати собі достатній рівень існування.

На підставі викладеного, скаржник просить:

1.Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про арешт коштів боржника від 12.11.2019 року, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на банківських рахунках в АТ «ПУМБ» та АТ КБ «Приватбанк».

2.Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича надіслати винесену ним постанову про зняття арешту із грошових коштів, що містяться на рахунку в АТ «ПУМБ» та АТ КБ «Приватбанк», в день її постановления до АТ «ПУМБ» та АТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні представник скаржника підтримала подану скаргу у повному обсязі, а також пояснила, що кошти, які перебувають на рахунках: НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851; НОМЕР_2 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001 використовувались скаржником тільки для отримання заробітної плати та пенсії.

Представник приватного виконавця адвокат Рибак Х.М. заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що кошти, які розмішені на вищевказаних рахунках можуть використовуватись боржником на власний розсуд, а також не має доказів, що данні кошти є його доходом від заробітної плати та пенсії.

Представники Акціонерного товариства «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2014 року (справа № 523/12856/14-ц) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 01 квітня 2008 року у розмірі 57 785,40 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) доларів США 40 центів, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року - становить 759 261,53 (сімсот п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 53 копійки в солідарному порядку.

25 листопада 2014 року на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист № 523/12856/14-ц, який наразі перебуває на виконанні приватного виконавця Парфьонова Г.В..

Постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 12.11.2019р. було накладено арешт на кошти, які містяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_1 .. На підставі вищевказаної постанови було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ), які перебувають на рахунках:

НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851

UA НОМЕР_4 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Гідропром» та постійно отримує заробітну плату, яка перераховується ТОВ «Гідропром» на рахунок НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851, що підтверджується роздруківкою рахунку.

З матеріалів справи також вбачається, що рахунок НОМЕР_2 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001 використовується Батинським М.П. для отримання пенсійних виплат, що підтверджується роздруківкою рахунку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Вищевказана позиция також висловлена у рішенні викладена у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі 642/6675/18.

Отже, суд вважає, що оскільки кошти, які розміщені на рахунках:

НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851

UA НОМЕР_4 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001 використовуються боржником виключно для отримання заробітної плати та пенсії, то накладення арешту фактично позбавляє боржника розпоряджатись належними йому коштами, на які можливе лише часткове звернення стягнення, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк»- задовольнити.

2. Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про арешт коштів боржника від 12.11.2019р. в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ), які перебувають на рахунках:

НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851

UA НОМЕР_4 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001.

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича скасувати

арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_3 ), які перебувають на рахунках:

НОМЕР_1 , який відкритий у Акціонерному товаристві Перший Український Міжнародний Банк, , МФО 334851

UA НОМЕР_4 , який відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний Банк Приватбанк», МФО 300001

та надіслати вищевказану постанову на адреси вищевказаних банків.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у п`ятнадцятиденний строк з дати отримання копію повного тексту ухвали.

Копію повного тексту ухвали сторони можуть отримати у п`ятиденний строк з дати проголошення.

Ухвала набуває законної сили з дати підписання.

Суддя

Повний текст ухвали складено та підписано 22.06.2020