Справа № 639/7430/19
Провадження № 2/639/368/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Єрьоміна А.О., Панікарук В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 639/7430/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ :

18 жовтня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд встановити факт родинних відносин та визнати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Бабусею позивача по материнській лінії є ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , крім матері позивача ОСОБА_9 мала доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є рідною тіткою позивача.

ОСОБА_10 у 1968 році уклала шлюб та змінила прізвище на

ОСОБА_11 на праві власності належало Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові.

Заповіту остання не залишила.

Але, на момент її смерті в належній їй частині будинку проживала і була зареєстрована її донька ОСОБА_4 .

Отже, на думку позивача, у відповідності до вимог ст.ст. 548-549 ЦК УРСР ОСОБА_4 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові.

За життя, а саме 13 липня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 позивач у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Однак, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено,оскільки остання не мала документів на підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом. Призначено підготовче судове засідання.

Задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано Відокремленого підрозділу Другої Харківської міської держнотконтори (м. Харків, м-н. Павлівський, б. 2) відомості про осіб, що звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті громадянки ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Задоволено клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів. Витребувано з Новобаварського районного відділу у м. Харків ДМС України завірену копію «форми 1» ОСОБА_14 з відомостями про те, як саме громадянка ОСОБА_4 при отриманні паспорту вказувала своїх батьків. Витребувано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області довідку щодо підтвердження того факту, що громадянка ОСОБА_14 мала паспортну реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , безперервно з 1957 року по 2018 рік. ( а.с. 64-66)

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів, витребувано з Харківського обласного нотаріального архіву відомості про те, чи звертався хто до Державної нотаріальної контори Жовтневого району м. Харкова з заявами про прийняття спадщини після смерті громадянки ОСОБА_15 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с. 95-96)

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. ( а.с. 97-99)

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Щоголь Є.О., який діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримали та дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року № 08-21/4279/2-19 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання права власності, оскільки відсутня технічна документація на спірний будинок станом до 90-х років.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що договором на право забудови від 17 жовтня 1941 року ОСОБА_5 та ін. надано право на забудову житлового будинку по АДРЕСА_2 . Домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано по праву забудови за ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на підставі договору забудови. (а.с. 21-23)

Згідно довідки КП «ХМБТІ» від 08.08.2019 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року на праві власності належить: Ѕ частина ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.11.2002 року Р.№4495 та Ѕ частина ОСОБА_5 на підставі відновленого договору про право забудови від 08.12.1947 року Р.№12024/в. ( а.с. 12)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . ( а.с. 127)

Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що померла ОСОБА_5 - це її бабуся. ОСОБА_5 мала двох дітей, ОСОБА_19 , 1926 року народження (мати позивача) та ОСОБА_20 . ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_5 жила та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 , а отже вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері. Однак, документи, які б підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не збереглися, у зв`язку з чим, позивач і просить суд встановити факт родинних відносин.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні справи суд виходить з положень п. 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», яким передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з домової книги по АДРЕСА_1 , за даною адресою були зареєстровані в тому числі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - донька. ( а.с. 50-60)

Згідно довідки відділу реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова від 12.11.2002 року, 10 лютого 1968 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_22 та ОСОБА_10 , актовий запис №73, який 16 листопада 1983 року було розірвано, запис акту №563. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_23 . ( а.с. 17)

З Форми 1 на громадянку ОСОБА_23 ( ОСОБА_10 вбачається, що остання ІНФОРМАЦІЯ_1 , розлучена, її батьками є: батько - ОСОБА_24 , мати - ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . ( а.с. 76)

Також на підтвердження юридичного факту родинних відносин судом були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які пояснили, що родину Ткачевих вони знали з дитинства, оскільки були сусідами. Їм достовірно відомо, що ОСОБА_5 мала двох доньок - ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , сина ОСОБА_27 . Син та чоловік ОСОБА_28 померли до неї. ОСОБА_26 постійно проживала в будинку по АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги сукупність доказів юридичного факту родинних відносин між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її матір`ю, ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає, що такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи і був доведений матеріалами справи.

Вирішуючи справу, суд виходить з положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якими передбачено, що спадкування здійснюється за законом та за заповітом.

Спадкування за законом має місце, якщо і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частина 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначає, що прийнятий спадок визнається таким, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки була зареєстрована та постійно проживала в будинку АДРЕСА_1 , що входить до складу спадкового майна. Отже, ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном

З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 17.02.2020 року № 432/01-21 вбачається, що перевірку наявності спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено за документами Дев`ятої та П`ятої (Жовтневого району) Харківських державних нотаріальних контор, оскільки місце відкриття спадщини в даному випадку відноситься за територіальністю до меж обслуговування цих контор.

За наявними в архіві даними, згідно з записами:

В алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1970-1990 роки П`ятої ХДНК перевірка наявності спадкової справи надана у повному об`ємі, оскільки контора працювала з 1954 року, ліквідована у 1977 році (згідно з Наказом №02-7/74 відділу юстиції від 18.03.1977 року, Розпорядженням Ради Міністрів УРСР №63-Р від 04.02.1977 року та Наказом Міністерства юстиції УРСР №13/5 від 28.02.1977 року) заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 до нотаріальних контор не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про на спадщину не видавалися. ( а.с. 135-137)

Отже, єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 була її донька, ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с. 19)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя, а саме 13 липня 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . ( а.с. 18)

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з

якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України)

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 була заведена спадкова справа №386/2018. ( а.с. 77-80)

В матеріалах спадкової справи мається заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Ключніковою В.О. 13 липня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1943. Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. ( а.с. 145)

ОСОБА_1 звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_29 , на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_30 (рос. мовою ОСОБА_31 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері спадкодавця, спадщину після якої прийняла, але не оформила своїх спадкових прав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено право на звернення до суду. ( а.с. 11)

Відповідно до п.1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 фактично успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_30 Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , однак свої спадкові права у встановленому законом порядку не оформила.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя належала на праві власності Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 входить до складу спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягаю задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 223, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 525, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, відповідно до якого ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_33 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України , на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 (строки апеляційного оскарження) продовжуються на строк дії такого карантину.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст виготовлено 10.06.2020 року.

Суддя В. В. Труханович