Справа: 164/662/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Копиллівської сільської ради Маневицького району Волинської області, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка ведення особистого селянського господарства, площею 0,55 га, а також право на земельну частку (пай), розміром 1,13 в умовних кадастрових гектарах,що перебуває у власності КСП «Світанок». 20 січня 1999 року ОСОБА_2 посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла невістці ОСОБА_2 . Спадкоємцем, згідно ст. 1261 ЦК України, є син спадкодавця - ОСОБА_3 , проте, не оформивши свої спадкових прав, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Єдиним спадкоємцем є позивач, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Однак, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі - Копиллівська сільська рада Маневицького району Волинської області, Маневицька районна державна адміністрація Волинської області, кожен зокрема, своїх представників для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду подали заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представників, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачами не було подано відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є син ОСОБА_3 , проте, не оформивши своїх спадкових прав, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Ще за життя, а саме 20 січня 1999 року, ОСОБА_2 посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла невістці ОСОБА_1 (а.с. 6, 7, 16-18).

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 3 за 2001-2005 роки та довідки Копиллівської сільської ради Маневицького району № 217 від 29 квітня 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від імені спадкодавця 20 січня 1999 року було посвідчено заповіт на ім`я ОСОБА_1 . Спадкоємцем, згідно ст. 1241 ЦК України, є ОСОБА_3 , однак, не встигнувши оформити своїх спадкових прав, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Спадщину прийняла ОСОБА_1 шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті. Інших спадкоємців немає (а.с. 8, 9).

Із витягу з рішення Копиллівської сільської ради Маневицького району Волинської області № 14/3 від 24 січня 1994 вбачається, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га (а.с. 13).

Згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0069122 від 12 жовтня 1996 року та довідки відділу у Маневицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № Д-126/0.026.01/133-20 від 4 травня 2020 року ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «світанок», розміром 1,13 га (а.с. 14, 15).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 194/02-31 від 2 березня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю документів та оригіналів документів, які посвідчують право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , а саме - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, площею 0,1000 га, 0,4000 га та 0,1500 га, що розташовані на території Копиллівської сільської ради Маневицького району, а також право на земельну частку (пай), згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0069122 від 12 жовтня 1996 року (а.с. 19).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 426/01-16 від 14 травня 2020 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 98 за 2020 рік. 2 березня 2020 року з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не заводилась (а.с. 25-27).

Згідно висновку Маневицького архітектурно - планувального підприємства від 13 квітня 2020 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 10).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 200, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га, яка належала ОСОБА_2 , згідно рішення Копиллівської сільської ради Маневицького району № 14/3 від 24 січня 1994 року, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай), площею 1,13 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у власності КСП «Світанок», що розташована на території Копиллівської сільської ради Маневицького району Волинської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0069122 , виданого 12 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська