Справа №: 398/29/20
провадження №: 2/398/596/20
УХВАЛА

Іменем України

"25" травня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суду Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Борозни Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до ОСОБА_1 , третя особа: Державне підприємство «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення заборгованості з орендної плати,

встановив :

10 січня 2020 року представник позивача від імені позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Державного бюджету України заборгованість з орендної плати у розмірі 36693,91грн., пеню у розмірі 5419,77грн., штраф у розмірі 3669,40грн., індексацію у розмірі 2166,58грн. та три відсотки річних у розмірі 741,78грн.. Та просить судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

Сторони та третя особа у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі необхідно закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в стю 4 ГПК України, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 ГПК України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами у справі виник спір стосовно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 02.12.2012 року № 94-34 індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності: нежитлові приміщення їдальні на 50 місць площею 321 кв.м., що знаходяться в окремо розташованій одноповерховій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 07.06.2006 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, однак 26.02.2018 року у вказаний реєстр внесено запис про державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 ГК України.

За ч. 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до загального суду, помилково визначив належність спору до цивільної юрисдикції, не врахувавши суб`єктний склад та зміст правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у ОСОБА_1 із втратою її статусу як ФОП не припинились.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74963905) та постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (http://reestr.court.gov.ua/Review/79883411).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України ст. ст. 3, 128, 173, 202-208 ГК України, ст.ст. 4,20, 45 ГПК України, ст.ст.1,19,182,255,256,258-261, ч. 4 ст.263 ЦПК України, суд,

постановив:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, вулиця Центральна, 6, до ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: Державне підприємство «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вул. Святомиколаївська, 17 кім. 407, про стягнення заборгованості з орендної плати.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Кіровоградської області.

Повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення №622 від 03.12.2019 року в розмірі 1921 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Орловський В.В.