ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/840/20
Провадження № 2-п/636/14/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року Чугуївський міський суд Харківської області

в складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

заявника відповідача ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Павленко О.А.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Чугуєві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2020 по справі № 636/840/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якій просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що дана справа розглядалась без його участі, він не був присутній в судовому засіданні через погіршення стану здоров`я та відвідування лікаря. Також у заяві вказав, що він з позовом категорично не згоден, має намір зберегти сім`ю та разом з дружиною виховувати їх малолітню доньку і ОСОБА_2 у позовній заяві не вказала конкретних причин, які б стали підставами для розірвання шлюбу, у зв`язку із чим вимушений звернутись до суду із даною заявою.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити, покладаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заявка ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення заперечувала.

Вислухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та додані до заяви про скасування заочного рішення докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2020 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.12.2014 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 713 (а.с. 20-21).

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, серед іншого, обставини, що свідчать про поважність причин неявки у судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні заочного рішення в справі у суду були наявні всі умови, необхідні для заочного розгляду справи:

- неявка відповідача в судове засідання;

- належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання;

- відсутність поважних причин неявки відповідача в судове засідання;

- згода позивача на заочний розгляд справи.

Крім того, позивачем ОСОБА_2 у заяві про розгляд справи за її відсутності, вказано, що вона неодноразово піддавалася фізичному та психологічному тиску, на підтвердження чого надала талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.04.2020, 04.05.2020, 07.05.2020, в яких вказано, що ОСОБА_1 погрожує фізичною розправою ОСОБА_2 , постійно вчиняє сварки (а.с. 39, 41).

Перевіряючи відповідність зазначеним вимогам заяви ОСОБА_1 , суд враховує чи наявні відомості про поважність причин її неприбуття до суду та чи наявні докази, що підтверджують її заперечення проти вимог позивача.

В заяві про скасування заочного рішення відповідач посилався на те, що 12.05.2020 він не з`явився в судове засідання через погіршення стану здоров`я та перебування на прийомі у лікаря, про що надана довідка КНП «Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка». Однак у наданій довідці лікаря не зазначено проміжок часу, з якого ОСОБА_1 перебував на прийомі у лікаря. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яку ОСОБА_1 отримав особисто 23.04.2020 у суді, тобто завчасно, оскільки судове засідання призначено на 12.05.2020, відзив на позов та заяву про відкладення судового засідання суду не надав.

Однак, підставою для скасування заочного рішення є не лише неявка учасника справи у судове засідання, що позбавило цього учасника можливості навести суду свої заперечення проти позову, а й наявність у нього доказів на підтвердження своїх заперечень, які мали б істотне значення для ухвалення судом рішенням.

З огляду на предмет позову, що розглянутий судом 12.05.2020, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття приватного та сімейного життя ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа Пек проти Сполученого Королівства від 28.01.2003 року).

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі Валліанатос та інші проти Греції від 07.11.2013 зазначено: Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є живим документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі Фернандес Мартінес проти Іспанії від 12 червня 2014 року встановлено: Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя, у зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч.І підпункту с, однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Враховуючи вищенаведені приписи, з огляду на зазначення позивачем у позовній заяві про припинення шлюбних відносин з відповідачем з лютого 2020 року і, як зазначено у заяві позивача про перепризначення справи на більш скоріше, відповідач веде себе агресивно, застосовує до неї силу та насильство, користуючись тим, що вони перебувають у шлюбі, та враховуючи, що у заяві про розгляд заяви про скасування заочного рішення позивач надала докази щодо застосування до неї колишнім чоловіком протиправних дій, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, суд приходить до переконання, що волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу відповідало фактичним обставинам, встановленим судом у заочному рішенні. Тобто, позивач не бажала, а скоріше за все побоювалась зберігати шлюб.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З урахуванням наведених обставин, враховуючи принцип добровільності шлюбу, який діє не лише під час його реєстрації, а й під час всього періоду перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що до предмету доказування у цій справі під час її розгляду судом входило наявність або відсутність добровільної згоди подружжя на збереження шлюбу. Встановивши відсутність добровільної згоди позивача на збереження шлюбу, навіть з огляду на заперечення відповідача, які він міг би надати суду у судовому засіданні, та, враховуючи що відповідачем не наданий відзив на позов, в якому він би зазначив про необхідність збереження шлюбу та докази на підтвердження заперечень (які вказав суду зараз), суд все одно зобов`язаний був би прийняти рішення про розірвання цього шлюбу, оскільки подальше шлюбне життя мало загрозливий характер, так як відповідач вчиняв протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо своєї дружини.

Додатково слід зазначити, що надання строку для примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду, оскільки положенням ст. 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тобто, за наведених обставин, враховуючи, що подружжя припинило шлюбні відносини, що не заперечує відповідач у своїй заяві, а позивач, звертаючись до суду з позовом, хвилювалася за своє життя та здоров`я, а тим паче, за здоров`я своєї малолітньої дитини, на очах у якої виникали сварки між батьками, тому надання строку для примирення суперечило б моральним засадам суспільства, з огляду на принцип одношлюбності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що не позбавило його можливості надати суду свої заперечення проти позовних вимог та докази на їх підтвердження, однак, з врахуванням предмету спору, суд зазначає, що надані відповідачем докази не могли б суттєво вплинути на рішення суду про задоволення вимог позивача та розірвання їх шлюбу, оскільки за відсутності засади добровільності, тобто згоди будь-кого з подружжя на збереження шлюбу, збереження шлюбу є неможливим та становить втручання на повагу до приватного та сімейного життя. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо припинення шлюбних відносин.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03.04.2008 у справі Пономарьов проти України, п.40).

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Положенням ч. 3 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального и спрощеного позовного провадження.

Отже, вивчивши заяву про скасування заочного рішення та вислухавши доводи відповідача, окрім нез`явлення в судове засідання, неповідомлення ним про причини своєї неявки та ненадання ним відзиву на позовну заяву, жодного доказу, який має істотне значення для правильного вирішення справи, ним не надано, а його твердження, що вказані позивачем причини розірвання шлюбу не конкретизовані та надумані, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з обставин, викладених вище, недоведеності при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача та перегляду заочного рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 258-260, 287-289 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12.05.2020 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Повний текст виготовлений 19.06.2020.