Справа № 473/1065/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Гавриловій І.С.

розглянув матеріали клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ про надання дозволу на виконання на території України заочного рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року про стягнення коштів з ОСОБА_1

встановив

Начальником інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ подано до суду клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що рішенням суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року з ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави стягнуто державне мито в розмірі 76 (сімдесят шість) рублів 50 (п`ятдесят) копійок Національного банку Республіки Білорусь.

Заочне рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу неповнолітній дитині виїзду за межі Республіки Білорусь без згоди іншого з батьків набрало законної сили 15 січня 2020 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про надання дозволу на виконання на території України рішення іноземного суду, просила відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що звернення до суду ОСОБА_2 було безпідставним, оскільки можливо було вирішити питання мирним шляхом, без розгляду справи в суді.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року дозволено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає по АДРЕСА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 виїжджати за межі Республіки АДРЕСА_4 , в тому числі, з третіми особами, до досягнення дитиною повноліття, без згоди його батька, ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави державне мито в розмірі 76 (сімдесят шість) рублів 50 (п`ятдесят) копійок Національного банку Республіки Білорусь.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно зі ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

В ході судового розгляду встановлено, що заочне рішення суду від 20.12.2019 року Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь набрало законної сили 15.01.2020 року та в частині стягнення державного мита в дохід держави на території республіки Білорусь не виконувалося, про що свідчать довідки за підписом судді Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь Висоцької Т.А..

Відповідач ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у відповідності з нормами Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь та йому була вручена копія позовної заяви.

Перевіривши зміст клопотання та додані до нього документи, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання дотримані, тобто відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду, тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, стягувана з боржника в рублях сума підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення суду.

За курсом Національного банку України станом на 11.06.2020 року 1 білоруський рубль дорівнює 11,23 грн. Таким чином, суд визначає суму державного мита, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в загальному розмірі 859,10 грн. (76,50 х 11,23 = 859,10) Національного Банку Республіки Білорусь, в національну валюту України.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст. ст. 258-261, 353-355, ст. ст. 462-469 ЦПК України, суд

постановив

клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення суду Первомайського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 20.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави ( орган уповноважений на стягнення інспекція Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Первомайському району міста Мінськ) державного мита у розмірі 76 (сімдесят шість) рублів 50 (п`ятдесят) копійок Національного Банку Республіки Білорусь, що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 11.06.2020 року складає 859 грн. (вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Ротар