Справа № 396/367/20
Провадження № 2-о/396/20/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Стеценко А.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Булгаренка С.В.,

представника заінтересованої особи Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС -

Ютиш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/367/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новоукраїнський районний відділ ДРАЦС про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке на даний час заявник не може успадкувати у зв`язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем. 12.03.2020 року заявник отримав від начальника Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану письмову відмову яка полягає в тому, що видати повторнно свідоцтво про смерть ОСОБА_2 не можливо у зв"язку з не підтвердженням факту родинних відносин заявника із померлою.

У зв`язку з наведеним заявник просить встановити факт, що померла ОСОБА_2 доводиться йому ОСОБА_1 рідною бабусею, для отримання свідоцтва про смерть, щоб в подільшому таке свідоцтво подати до нотаріальної контори для отримання спадщини за законом.

17.03.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд справи на 15.04.2020 року. 15.04.2020 року за заявою представника позивача розгляд справи відкладено на 29.05.2020 року.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, додатково пояснили, що мета встановлення факту родинних відносин, заявнику необхідна для отримання свідоцтва про смерть.

Представник заінтересованої особи Новоукраїнського районного відділу ДРАЦС в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заявлених вимог.

Свідок ОСОБА_5 надав перед судом показання про те, що є сусідом заявника, знав бабусю заявника по дівочому прізвищу « ОСОБА_2 », знайомий з ними десь з 1973 року, спочатку помер батько заявника, а потім його бабуся.

Свідок ОСОБА_7 надала перед судом показання про те, що є сусідкою заявника, померла баба ОСОБА_2 дійсно є бабою заявника, вона проживала з дідом ОСОБА_9 , батько заявника проживав через дві хати.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно даних паспорта заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Новоолександрівка Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , повторно виданого 09 березня 2011 року Серії НОМЕР_2 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, в графі батько зазначено - " ОСОБА_10 ", в графі мати зазначено - " ОСОБА_11 " (а.с. 5).

В свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , повторно виданого Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04 липня 2019 року, вказано, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

В свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , повторно виданого Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04 липня 2019 року, вказано, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Згідно архівного витягу із книг реєстрації актів цивільного стану про народження у населених пунктах Новоолександрівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за 1939 р: Запис акта про народження №21 ОСОБА_10 в графі батько вказиний " ОСОБА_9 (так у документі)" в графі мати зазначено " ОСОБА_2 (так у документі)"(а.с.12).

Відповідно до довідки № 847 від 04.02.2019 року виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради ОСОБА_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 ( а.с.10).

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 04.03.2020 року наданого на запит ОСОБА_1 , щодо реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначено, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про шлюб відсутня (а.с.8).

Крім того, судом встановлено, що 12.03.2020 року заявник отримав від начальника відділу Новоукраїнського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ютиш В. відмову у зв"язку з неможливістю видачі повторного свідоцтва про смерть, оскільки не прослідковуються родинні відносини між ОСОБА_1 та померлою. Згідно актового запису про смерть особа зазначена як ОСОБА_2 . Згідно актового запису про народження батька ОСОБА_1 прізвище матері зазначено ОСОБА_2 , актовий запис про шлюб батьків ОСОБА_1 не зберігся (а.с.9).

Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261, 1265 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно із ч. 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповіно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Системний аналіз вищевикладених норм ЦПК дає суду підстави для висновку про те, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до положень Глави 13 вказаного Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом та на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження (винести постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії), де зазначити, зокрема, причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство.

У даній справі заявник вказує, що звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у зв`язу з відсутністю свідоцтва про смерть виникли труднощі у відкритті спадкової справи, проте заявник не надав суду доказів того, що він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і нотаріусом з будь-яких причин було відмовлено у видачі такого свідоцтва, тобто суду не подано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та з яких причин.

Крім того, заявник не зазначив, чи існують інші спадкоємці після смерті бабусі.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 померла ще в 1995 році, тобто з моменту смерті минуло вже 25 років, рішення суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини, заявник суду не подав та доказів того, що він проживав разом з бабусею на момент смерті, також не подано.

В п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з абз. 1 п. 10 зазначеної Постатнови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Однак, заявник не просить встановити факт реєстрації актового запису про смерть, зазначивши в якості заінтересованої особи районний відділ ДРАЦС, а просить саме встановити факт родинних відносин.

Крім того, в свідоцтвах про смерть батька та діда заявника вказано прізвище « ОСОБА_9 », а прізвище заявника згідно паспортних даних - « ОСОБА_1 », таким чином не збігається правильність написання прізвищ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 5 ст. 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Стаття 318 ЦПК України передбачає, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявник та його представник не надали суду достовірних доказів, які підтверджують родинні відносини заявника з ОСОБА_2 .

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не є достовірними доказами родинних стосунків. Інші докази в матеріалах справи відсутні.

Отже, заявник не довів, що встановлення факту родинних відносин станом на час розгляду цієї справи матиме для нього юридичне значення та спричинить виникнення у нього будь-яких суб`єктивних прав та не подано належних доказів для встановлення даного факту.

Крім того, суд вважає, що мета встановлення факту родинних відносин, яку зазначив заявник, а саме: для отримання свідоцтва про смерть, вказано не вірно, оскільки встановлення даного факту, заявнику в першу чергу необхідно для реалізації права на спадщину.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Новоукраїнський районний відділ ДРАЦС про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Повний текст рішення складено 01.06.2020 року.

Головуючий: А. А. Русіна