Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/6655/20

провадження № 2/755/3416/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь 40 300,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: 22 300,00 грн. реальних збитків та 18 000,00 грн. як безпідставно набутого майна у виді орендної плати згідно положення статті 1212 ЦК України, а також позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 18 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивач за Договором оренди від 26 червня 2019 року, укладеним із відповідачем ОСОБА_2 , винаймала житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на праві власності. 03.01.2020 року внаслідок аварії, що трапилась в системі внутрішньоквартирного холодного водопостачання, у вказані квартирі відбулось залиття. На момент залиття позивач та члени її родини були відсутні в орендованій квартирі. Повернувшись з поїздки, позивач виявила, що внаслідок аварії в кімнатах квартири на підлозі наявна вода висотою 5-10 см. По залиття відповідачу було відомо ще до повернення позивача. Внаслідок залиття квартири було пошкоджено особисті речі позивача, житлове приміщення стало тимчасово непридатним для проживання. Окрім цього, позивачу з метою мінімізації збитків довелось за рахунок власних коштів усувати наслідки затоплення, а саме: позивачем було замовлено та оплачено послуги СПД ОСОБА_3 з відкачування води і прибирання приміщення на суму 22 300,00 грн. Відповідач окрім перекриття водопостачання на всьому стояку жодних інших дій з усунення наслідків аварії не вжила. Згідно з Актом про залиття від 09.01.2020 року причиною залиття стала розгерметизація фільтру очистки води в квартирі АДРЕСА_2 , який був встановлений власником квартири, тобто відповідачем. Згідно паспорту фільтру, останній було встановлено у квартирі 25.12.2017 року, однак заміну деталей, його перевірка власником квартири не проводилась. Незважаючи на вину відповідача як власника квартири у залитті, відповідач відмовилась у добровільному порядку відшкодувати позивачу фактичні витрати з ліквідації наслідків аварійного залиття житлового приміщення, стягнула з позивача місячну орендну плату у розмірі 18 000,00 грн. та вимагала у позивача компенсацію у розмірі 40 000,00 грн. на ремонт житлового приміщення після залиття, яке сталося внаслідок винних дій відповідача, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку.

Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди їй завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, вона зазнала душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані її майну, дискомфорті та погіршенні самопочуття, внаслідок випару вологи у квартирі, появи плісняви, що призвело до дискомфорту в повсякденному житті, відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому позивач вимушена звертатись з позовом до суду з приводу захисту її прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 18 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку.

14 травня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 32-34)

Відповідач ОСОБА_2 скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 14 травня 2020 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, просить у позові відмовити, вказуючи на безпідставність позову, оскільки позивач у день залиття квартири з невідомих підстав знаходилась у квартирі, належній відповідачу на праві власності. Відповідач не подовжувала із позивачем Договір оренди квартири та не давала свого дозволу на проживання у квартирі понад встановлений Договором оренди строк, тому не зобов`язана нести будь-яку відповідальність перед позивачем, яка безпідставно користувалась чужою власністю. (а.с. 40-42)

09.06.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету позову, доповнивши позовні вимоги наступним: стягнути з відповідача на користь позивача 5 449,44 грн. відшкодування вартості знищеного майна; стягнути з відповідача на користь позивача 18 000,00 грн. заборгованості за Договором оренди житлового приміщення від 26.06.2019 року. В іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (а.с. 51-60)

17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про виклик та допит свідків, подане в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - повернуто суб`єкту звернення.

17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про передачу справи за підсудністю, подане в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - залишено без задоволення.

17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи з повідомленням сторін, подане в межах цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, - залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 визначено, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Відповідно до чинного законодавства України досудове вирішення спорів не є обов`язковою стадією у розв`язанні правових конфліктів.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2004 року, що не спростовано сторонами спірних правовідносин відповідно до наявних в матеріалах справи доказів. (а.с. 12)

26.06.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передала, а орендар прийняла в оренду житлове приміщення для проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_3 . Крім того підписано Акт прийому-передачі житлового приміщення від 26.06.2019 року. (а.с. 11-13, 14)

Згідно п. 2.1 Договору оренди, орендодавець зобов`язується передати квартиру в справному технічному стані, придатному для проживання, відповідно до будівельних та санітарних норм, в зазначений у Договорі термін.

Згідно п. 3.2, 3.3 Договору оренди, орендар зобов`язалась своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Вартість комунальних послуг не входить до орендної плати. Виплачувати орендну плату в розмірі та в терміни, передбачені розділом 4 справжнього Договору.

Згідно п. 4.2, 5.2 Договору оренди, в момент укладання Договору внесена попередня оплата за 1 місяць, що в сумі становить 18 000,00 грн. Термін дії цього Договору з 26.06.2019 року до 26.12.2019 року. Цей Договір може бути автоматично подовжений за взаємною згодою сторін шляхом підписання нового Договору.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні понесені збитки в повному обсязі. (п. 6.1 Договору оренди)

09.01.2020 року комісією в складі майстрів КП «Житло-Сервіс» складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання. Згідно Акту 03 січня 2020 року відбулось залиття квартири АДРЕСА_4 , шляхом витоку води з системи холодного водопостачання квартири АДРЕСА_2 . Причиною залиття, що трапилось

Крім того, в матеріалах справи наявні продубльовані посадочні документи на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за маршрутом Київ-Пасажирський - Воловець, час відправлення 28.12.2019 року о 19.47 год., час прибуття 29.12.2019 року о 08.18 год. (а.с. 16, 17, 18, 19)

Згідно рахунку-фактури № 10/21 від 03.01.2020 року та товарного чека від 03.01.2020 року, СПД ОСОБА_6 було надано послуги з прибирання після залиття 80 кв.м., замовником яких є мешканці квартири АДРЕСА_3 , оплачено 22 300,00 грн. (а.с. 25, 26) Прізвище замовника у рахунку-фактурі № 10/21 від 03.01.2020 року не зазначено, прізвище платника у товарному чекові від 01.03.2020 року не зазначено, Акт прийому-передачі виконаних СПД ОСОБА_6 робіт до матеріалів справи не долучено.

Крім того, в матеріалах справи наявна інструкція посібник користувача побутової системи зворотного осмосу та сервісний сертифікат із відміткою у талоні сервісного обслуговування 25.12.2017 року, однак дані документи не містять зазначення адреси проведення сервісного обслуговування та не зазначено об`єкт проведення робіт. (а.с. 20-24)

Відповідно до ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 820 Цивільного кодексу України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Поняття короткострокового найму визначено положенням ч. 2 ст. 821 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір найму житла, укладений на строк до одного року, є короткостроковим.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. (ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим законодавством України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 63 749,00 грн., з яких: 22 300,00 грн. реальних збитків та 36 000,00 грн. як безпідставно набутого майна у виді орендної плати, страхового платежу згідно положення статті 1212 ЦК України, що завдано позивачу внаслідок залиття найманої нею квартири, - оскільки судом встановлено, що залиття квартири, яка належить відповідачу на праві власності та яку за Договором оренди від 26.06.2019 року орендувала позивач, відбулось 03.01.2020 року, в той час як строк дії Договору оренди згідно п. 4.2 цього Договору закінчується 26.12.2019 року. Тобто, залиття квартири, яку орендувала позивач відбулось у період закінчення строку дії Договору оренди цієї квартири, що, відповідно, виключає право позивача на подальше проживання у квартирі відповідача та виключає право вимоги здійснення відшкодувань, пов`язаних із проживанням позивача у квартирі відповідача без відповідних правових підстав.

Таким чином, за відсутності доведеності факту протиправного та винного заподіяння шкоди відповідачем майну позивача, відсутній обов`язок відповідача на відшкодування такої шкоди позивачу.

При цьому судом ураховано, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачем орендної плати/страхового платежу за квартиру у період її проживання в квартирі та після її залиття, та суд позбавлено права здійснення відшкодування коштів у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставно набутого майна, за наявності між сторонами договірних відносин, які, відповідно, підлягають урегулюванню цим Договором. При цьому слід ураховувати, що деліктні зобов`язання та договірні відносини мають різну правову природу виникнення та урегулювання спору у судовому порядку.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази здійснення позивачем оплати послуг СПД ОСОБА_6 з прибирання орендованої квартири після її залиття, оскільки надані позивачем рахунок-фактура № 10/21 від 03.01.2020 року та товарний чек від 03.01.2020 року не містять прізвища замовника та платника послуги з прибирання, а також позивачем не надано Акту прийому-передачі виконаних СПД ОСОБА_6 робіт, що позбавляє суд можливості надати оцінку заявленому позивачем факту оплати.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов`язання.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Отже, порушенням договірних зобов`язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються.

Враховуючи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов`язання, а договором оренди житла не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому дана правова норма не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов`язання, ураховуючи також, що позивачем не доведено факту наявності між сторонами деліктних зобов`язань.

Таким чином, в частині заявлених позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди позов задоволенню не підлягає, оскільки дані вимоги суперечать нормам чинного цивільного законодавства, які регулюють питання неналежного виконання договірних зобов`язань та безпосередньо договору оренди житла, факт заподіяння моральної шкоди з інших підстав позивачем не доведено.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 269, 319, 322, 631, 810, 820, 821, 1212, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок аварії в системі водопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган