Справа № 182/8643/19
Провадження № 2-п/0182/22/2020
У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 6 805 грн. 48 коп. (яка складається з: 6 805,48 грн. - заборгованість за кредитом) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. А всього 8 726 грн. 48 коп.

28 травня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд та скасування вищевказаного заочного рішення. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 18 травня 2020 року ним було отримано копію заочного рішення, після ознайомлення з яким він вирішив подати до суду, в порядку ст.284 ЦПК України, заяву про його перегляд, оскільки при ухвалені судом даного рішення його думка як відповідача по справі врахована не була. Фактично ухвалене рішення ґрунтується на позиції та доводах банку, так як розгляд даної цивільної справи проходив в порядку спрощеного провадження, що в свою чергу позбавило його гарантованого права на подання клопотань, заяв, пояснень, а також інших доказів, які мають істотне значення для вирішення справи. При цьому, вказує, що представник банку при поданні позовної заяви до суду не вірно вказав своє місце знаходження, що також позбавило його можливості надіслати на його адресу заперечення проти позову. До того ж, відсутність доступу до засобів електронного зв`язку та з причини не вміння ними користуватися також позбавило можливості надіслати відзив та заперечення AT КБ «Приватбанк». Все вище наведене призвело до ухвалення незаконного заочного рішення. Крім цього, зазначає, що твердження позивача щодо отримання його покійною дружиною ОСОБА_2 кредиту у розмірі 8 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, виходячи з наступного. В заяві, яку позивач називає копією кредитного договору б/н від 29 вересня 2006 року зазначено, що кредитний ліміт становить 3 000 грн. 00 коп., а не 8 000 грн. 00 коп., як зазначено в позовній заяві. При цьому, позивач посилається на п.3.2 «Умов та Правил надання банківських послуг», яким передбачено, що кредитний ліміт може бути збільшено, однак, доказів на його збільшення представником позивача надано не було. Також, підписи покійної дружини, які свідчили б та підтверджували той факт, що нею дійсно були отриманні грошові кошти, відсутні. Тобто, всі вищевикладені недоліки не можуть свідчити про те, що кредитний договір № б/н від 29 вересня 2006 року був укладений, а сума в розмірі 8 000 грн. 00 коп. ОСОБА_2 була отримана. Щодо тверджень представника позивача стосовно того, що заявник мав право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 24 травня 2014 року по 24 листопада 2014 року, вважає за необхідне зазначити наступне. На момент смерті дружини ОСОБА_1 він не знав про отримання нею кредиту, оскільки своєї офіційної згоди під час оформлення кредиту не надавав. Про будь-які борги дружини також не знав, а тому не бачив сенсу звертатися до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини, оскільки будинок, в якому вони проживали, був отриманий ним у спадок від батьків, а, отже, не потребував успадкування після смерті дружини. Також в заяві про перегляд заочного рішення посилається на ту обставину, що після смерті його дружини ОСОБА_2 по картковому рахунку були проведені операції, про що свідчить розрахунок, при цьому, якою особою це було вчинено, йому не відомо. Згідно з розрахунком заборгованості: 25 червня 2014 року - було сплачено 400 грн. 00 коп., 11 липня 2014 року 271 грн. 02 коп., 28 липня 2014 року - 45 грн. 73 коп., 26 вересня 2014 року 100 грн. 00 коп., 03 лютого 2015 року 100 грн. 00 коп., 11 жовтня 2015 року - 50 грн. 00 коп. Тобто, дані обставини свідчать про те, що після смерті спадкодавця, і, навіть після закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадщини по кредитному договору б/н від 29 вересня 2006 року, проводились банківські операції невідомою особою, яка і є боржником, та на яку перейшли зобов`язання з погашення боргу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, просить суд скасувати заочне рішення від 29 квітня 2020 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку. Також, просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволені заяви наполягає.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення не обґрунтовані, обставини, викладені в заяві, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як встановлено судом, 17 грудня 2019 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця (а.с.1-3). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року по даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.39-40). Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

10 березня 2020 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли заперечення проти позову (а.с.43-45).

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 6 805 грн. 48 коп. (яка складається з: 6 805,48 грн. - заборгованість за кредитом) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. А всього 8 726 грн. 48 коп. (а.с.85-87).

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Скасування заочного рішення можливе за наявності обставин:

1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;

2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини (наприклад, неотримання судової повістки про виклик до суду), що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання. Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, що заявником не спростовується, оскільки 10 березня 2020 року ним було подано до суду заперечення проти позову, які, в свою чергу, судом до уваги не були прийняті, так як заперечення були подані з порушенням норм чинного законодавства. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що при поданні вищевказаного заперечення, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог та заперечень проти позову керувався ст.ст.4, 27 ЦПК України, а також ст.178 ЦПК України, якою чітко передбачено вимоги до відзиву.

Частиною 4 ст.178 ЦПК України передбачено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (надання) відзиву до суду.

А тому, посилання заявника на ту обставину, що суд порушив його право, гарантоване ст.43 ЦПК України, шляхом винесення рішення, без урахування його позиції та заперечень проти позову, є необґрунтованим. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Тому, суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони були подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Тобто, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення при розгляді справи. Однак, в повній мірі та, відповідно до вимог чинного законодавства, не скористався зазначеними правами. Більш того, подана заява про перегляд заочного рішення зводиться лише до переоцінки доказів, що були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, те що відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, не вчинив ніяких дій щодо реалізації своїх прав та обов`язків з метою захисту своїх інтересів; всі посилання в заяві фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, до переоцінки доказів, які були досліджені судом, тому суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення від 29 квітня 2020 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.280, 288 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал