Справа № 752/1845/20
Провадження № 2/752/4123/20
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

03.06.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, в якому просила зобов`язати відповідача видати позивачу ордер на право зайняття службового житлового приміщення - на кімнату АДРЕСА_1, житловою площею 13,20 кв.м у АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначено, щоІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_2 , який працював в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та до часу смерті на підставі ордеру проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Будівництво самої житлової десятикімнатної квартири АДРЕСА_1 проводилось за кошти працівників комунального підприємства, в тому числі і за кошти її рідного брата. Позивач також допомагала брату в придбанні будівельних матеріалів. Після смерті брата, позивач із родиною проживає в зазначеній кімнаті, також працює в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», перебуває на квартирному обліку та потребує поліпшення житлових умов. Звернувшись до відповідача із проханням надати їй цю кімнату, останній, було відмовлено. Позивач вважає відмову відповідача такою, що порушує її права, оскільки, вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , вони разом за його життя вкладали кошти в будівництво цієї кімнати, а на даний час, проживаючи фактично в цій кімнаті, сплачує кошти за житлово-комунальні послуги. З огляду на викладене, позивач вважає, що наявні підстави для оформлення на неї права користування зазначеною кімнатою шляхом зобов`язання відповідача видати їй відповідний ордер, в зв`язку з чим, остання, вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2010 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З листа приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Кобилянської О.А. № 723/02-14 від 02.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на підставі якої була заведена спадкова справа. Інші родичі із заявами про прийняття спадщини не звертались.

За життя ОСОБА_2 працював в КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» та на підставі ордеру № 016378, виданого Голосіївською районною державною адміністрацією, проживав в службовому приміщенні - кімнаті АДРЕСА_1, площею 13,20 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач вказує та судом встановлено, що вона разом із братом за його життя витратили значну суму коштів на облаштування цієї кімнати, позивач разом із родиною перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов, однак, звернувшись до відповідача із проханням надати їй зазначену кімнату, адміністрацією було відмовлено позивачу в цьому.

Відповідно до довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 28.01.2020 року № 134, ОСОБА_1 з 01.12.2015 року по теперішній час працює на підприємстві.

Позивачем сплачується кошти за житлово-комунальні послуги, про що свідчать копії відповідних рахунків.

Посилаючись на те, що ордер є єдиною підставою для вселення в службове житлове приміщення, яким тривалий час користувався рідний брат позивача, та вони спільно вкладали кошти на суттєве поліпшення цієї кімнати, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав шляхом зобов`язання відповідача видати їй ордер.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Згідно із ч. 1 ст. 122 ЖК України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що інших спадкоємців у ОСОБА_2 , який користувався тривалий час кімнатою, окрім позивача немає, останні, разом вживали заходів щодо поліпшення цього житла, позивач працює в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», потребує поліпшення житлових умов та на даний час сплачує за житлово-комунальні послуги, а тому житлові права позивача шляхом зобов`язання відповідача видати ордер підлягають захисту.

Відсутність ордеру на службове житлове приміщення на ім`я позивача унеможливлює законне користування кімнатою, якою тривалий час користувався її брат та вона, а тому родина позивача позбавлена можливості належним чином реалізувати свої житлові права, чим, останні, порушуються.

Варто відзначити, що стороною відповідача на спростування вимог позивача не було надано суду жодних доказів, як і не було надано доказів неможливості видачі ордеру.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги скрутні умови проживання родини позивача, її стаж роботи в системі житлово-комунального господарства, суд вважає необхідним захистити права позивача, зобов`язавши відповідача видати на ім`я позивача ордер на право зайняття службового житлового приміщення, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Зобов`язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), - ордер на право зайняття службового житлового приміщення - на кімнату АДРЕСА_1, житловою площею 13,20 кв.м у АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Н.П. Чередніченко