Постанова

Іменем України

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 303/5276/13-ц

провадження № 61-2916св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 жовтня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-800/050/2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000,00 дол. США.

Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») є правонаступником усіх прав та обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-801/018/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 100 000,00 дол. США.

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-801/051/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 30 916,00 дол. США.

На підставі договорів поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005, від 18 лютого 2008 року № SR-801/018/2008 та від 11 липня 2008 року № SR-801/051/2008, укладених між банком та ОСОБА_2 , остання поручилася за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобов`язань за кредитними договорами.

28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Позивач зазначав, що взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 22 липня 2013 року утворилася заборгованість за кредитними договорами у сумі 8 710 375,72 грн, яку позивач і просив стягнути із відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 3 907 334,68 грн: за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № ML-800/050/2005 в розмірі 1 192 355,12 грн, у тому числі: 596 177,56 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками, 596 177,56 грн - пеня за прострочення виконання зобов`язань; за кредитним договором від 18 лютого 2008 року № ML-801/018/2008 в розмірі 2 148 595,44 грн, у тому числі: 1 074297,72 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками, 1 074297,72 грн - пеня за прострочення виконання зобов`язань; за кредитним договором від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008 в розмірі 566 384,12 грн, у тому числі: 283 192,06 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками, 283 192,06 грн - пеня за прострочення виконання зобов`язань. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Уточнивши позов позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 20 385 781,75 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 червня 2016 року у складі судді Монич В. О. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 10 192 890,87 грн за кредитними договорами від 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005, від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008, від 11 липня 2008 року № СL-800/050/2005 та судові витрати в розмірі 3 441,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не підписувала додатковий договір № 1 до договору поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005, а у зв`язку з його укладенням збільшено відповідальність поручителя, тому порука припинилася та підстави для солідарного стягнення заборгованості з поручителя відсутні, у зв`язку з чим із позичальника підлягає стягненню половина суми заборгованості, що нарахована позивачем.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № ML-800/050/2005 в загальній сумі 2 680 288,08 грн, у тому числі: 1 340 144,04 грн - заборгованість за кредитом та 1 340 144,04 грн - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008 в загальній сумі 4 815 508,98 грн, у тому числі: 2 121 831,35 грн - заборгованість за кредитом; 285 923,14 грн - заборгованість за відсотками, 2 407 754,49 грн - пеня, та заборгованість за кредитним договором від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008 в загальній сумі 1 272 281,06 грн, у тому числі: 580 911,78 грн - заборгованість за кредитом; 55 228,75 грн - заборгованість за відсотками, 636 140,53 грн - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 4 957,49 грн та з ОСОБА_2 2 268,61 грн на відшкодування сплаченого судового збору на користь ТОВ «ОТП «Факторинг Україна».

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що оскільки відбулася зміна зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг його відповідальності, тому порука за договором № SR-800/176/2005 припинилася та підстави для стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005 відсутні. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за іншими кредитними договорами та чинними договорами поруки. Заборгованість за цими договорами підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника та поручителя.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу із суду першої інстанції.

У грудні 2017 року справа надійшла до Верховного Суду та у січні 2018 року передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості, оскільки вона не підписувала договорів поруки, однак у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів договорів поруки за 2008 рік та не наданням оригіналів цих договорів позивачем, неможливо було провести експертизу на підтвердження відсутності її підпису; суд апеляційної інстанції не дослідив оригінали договорів поруки, що є порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд помилково змінив предмет позову з власної ініціативи та стягнув заборгованість лише з боржника; договір факторингу та відступлення права вимоги порушує права боржника; надавши суду акт знищення первинних бухгалтерських документів, що підтверджують видачу кредиту, позивач не довів факт видачі кредиту, а тому стягнення боргу є незаконним; ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» не є фінансовою установою та не може надавати фінансові послуги у формі факторингу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 07 жовтня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-800/050/2005, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 80 000,00 дол. США на придбання нерухомого майна, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки 11 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 07 жовтня 2020 року (т. 1 а. с. 8-12).

ЗАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-801/018/2008, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 100 000,00 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток в розмірі 5,99 % річних + FIDR), строком повернення до 18 лютого 2023 року (т. 1 а. с. 13-17).

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-801/051/2008, згідно з яким позичальник отримав кредит в розмірі 30 916,00 дол. США на купівлю автомобіля, зі сплатою фіксованої процентної ставки 12,99 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 11 липня 2015 року (т. 1 а. с. 18-20).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005, 07 жовтня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № SR-800/176/2005, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (пункти 1.1, 1.2 договору поруки, т. 1 а. с. 21-22).

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № SR-801/018/2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008 в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (стаття 1 договору поруки, т. 1 а. с. 23-24).

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № SR-801/051/2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008 в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (стаття 1 договору поруки, т. 1 а. с. 68-69).

ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав і обов`язків ЗАТ «ОТП Банк».

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 28 жовтня 2011 року між ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», договору про відступлення права вимоги від 28 жовтня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами від 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005, від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008, від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008, та договорами поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005, від 18 лютого 2008 року № SR-801/018/2008 та від 11 липня 2008 року № SR-801/051/2008 (т. 1 а. с. 47-53).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 23 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року, у справі № 303/7414/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за участю третіх осіб: ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 , про визнання договору факторингу та договору про відступлення права вимоги недійсними, скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року та у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договору факторингу та договору про відступлення права вимоги відмовлено (т. 2 а. с. 213-215).

29 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договорувід 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005, яким були внесені зміни та доповнення до кредитного договору, а саме щодо зміни процентної ставки, зокрема на період з 07 травня до 07 жовтня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7 % річних, а на період з 07 жовтня 2009 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,40 % річних.

У справі міститься додатковий договір № 1 від 29 квітня 2009 року, згідно з яким були внесені зміни та доповнення до договору поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005, а саме щодо сплати процентів за користування кредитом (т. 2 а. с. 48).

Згідно з висновком криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи № 3035276/13-ц від 22 березня 2016 року № 304 підпис від імені ОСОБА_2 , розташований в графі «Поручитель» над записом « ОСОБА_2 » в додатковому договорі № 1 до договору поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005 року, укладеного 29 квітня 2009 року, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою (т. 2 а. с. 64-66).

З розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що боржником здійснювалось часткове повернення кредитних коштів за всіма кредитними договорами: за договором кредиту від 07 жовтня 2005 року № ML-800/050/2005 - до 2012 року, за кредитними договорами від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008 та від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008 - до 2010 року (т. 1 а. с. 37-40, 231-234).

На порушення умов укладених кредитних договорів позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 13 жовтня 2015 року з урахуванням курсу гривні до долара США 21,817734 утворилася заборгованість: за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № ML-800/050/2005 в розмірі 6 231 669,75 (61 424,53 дол. США (1 340 144,05 грн) - за кредитом; 4 891 525,71 грн - пеня); за кредитним договоромвід 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008 в розмірі 11 196 058,40 грн (97 252,60 дол. США (2 121 831,35 грн) - за кредитом; 13 105,08 дол. США (285 923,14 грн) - за відсотками; 8 788 303,91 грн - пеня); за кредитним договором від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008 в розмірі 2 958 053,60 грн (26 625,67 дол. США (580 911,78 грн) - за кредитом; 2 531,37 дол. США (55 228,75 грн) - за відсотками; 2 321 913,07 грн - пеня).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-701цс15, від 23 грудня 2014 року у справі № 3-196гс14, від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11, від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12).

Встановивши, що ОСОБА_2 не підписувала додатковий договір № 1 до договору поруки від 07 жовтня 2005 року № SR-800/176/2005 року, укладений 29 квітня 2009 року, тобто відбулася зміна зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг її відповідальності, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що порука за договором № SR-800/176/2005 припинилася та підстави для стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором від 07 жовтня 2005 року № МL-800/050/2005 - відсутні.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами від 18 лютого 2008 року № МL-801/018/2008 та від 11 липня 2008 року № СL-801/051/2008, та чинними договорами поруки від 18 лютого 2008 року № SR-801/018/2008, від 11 липня 2008 року № SR-801/051/2008 з боржника та поручителя, оскільки судом не встановлено зміни зобов`язання без згоди поручителя, а суму заборгованості, зазначену позивачем, відповідачі не спростували.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач не довів факт видачі кредиту, а тому стягнення боргу є незаконним не знайшли свого підтвердження, оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що боржником частково здійснювалося погашення заборгованості за кредитними договорами.

Безпідставними є доводи скарги ОСОБА_1 про те, що договір факторингу та відступлення прав вимог порушує права боржника, оскільки ні ЦК України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, щодо яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Тлумачення глави 73 ЦК України свідчить, що за договором факторингу може відступатися право грошової вимоги до будь-якого боржника. Тобто, додаткових вимог щодо правового статусу боржника не закріплюється, а тому ним може бути будь-який учасник цивільних відносин.

Доводи скарги ОСОБА_2 про те, що відсутні підстави для солідарного стягнення, оскільки вона не підписувала договорів поруки, однак у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів договорів поруки за 2008 рік та не наданням оригіналів цих договорів позивачем, неможливо було провести експертизу на підтвердження відсутності її підпису; суд апеляційної інстанції не дослідив оригінали договорів поруки, що є порушенням норм процесуального права, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання цього рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко