ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2020 року м. Херсон

справа № 658/1879/19

провадження №22-ц/819/611/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Терещенка О ОСОБА_2 . від 09 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області про зобов`язання надати безоплатно земельну ділянку у приватну власність ,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:

-зобов`язати Малокаховську сільську раду Каховського району Херсонської області безоплатно надати її у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1151 (нуль цілих одна тисяча сто п`ятдесят десятитисячна) гектара, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: :01:001:0093.

В обґрунтування доводів посилається на те, що їй за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26 грудня 2013 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який нею зареєстровано у встановленому законом порядку. За пунктом 1.2. зазначеного договору житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,1151 гектара, наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: :01:001:0093.

Зазначає, що у 2011 році попередній власник будинку ОСОБА_3 замовила виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,1151 га кадастровий номер :01:001:0093, на підставі якої ОСОБА_3 набула право користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Посилається на те, що в силу вимог ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок чи споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

З метою отримання у власність земельної ділянки площею 0,1151 га кадастровий номер :01:001:0093 позивачка звернулася до відповідача із відповідною заявою, розглянувши яку Малокаховська сільська рада 12 червня 2018 року прийняла рішення №542, пунктом 1 якого надала ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки для укладання договору, на яку поширюється право сервітуту за рахунок земель комунальної власності Малокаховської сільської ради площею 0,0035 га в АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:001:0093.

Позивачка вважає, що п.1 рішення №542 є таким, що не відповідає вимогам законодавства, яке регулює питання безоплатної передачі земельної ділянки, оскільки для отримання земельної ділянки у власність позивач не зобов`язана повторно виготовляти технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, яка сформована у передбачений законодавством спосіб та якій присвоєний кадастровий номер.

Внаслідок цього позивачка 14.08.2018 року звернулася з заявою до відповідача в якій клопотала прийняти рішення про надання їй у власність раніше сформовану земельну ділянку загальною площею 0,1151 га за вищезазначеною адресою.

14.11.2018 року Малокаховська сільська рада листом №567 повідомила її, що вищезазначена заява розглянута членами комісії з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання землі Малокаховської сільської ради та заявницю проінформовано, що дане питання вже було розглянуто на 35 сесії сільської ради від 12.06.2018 року та прийнято рішення №542.

Позивачка вважає, що вказаними діями відповідача, зазначеними у наведеному листі та п.1 рішення №542 від 12.06.2018 року щодо неприйняття рішення про передачу позивачу земельної ділянки у власність порушує її права, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Малокаховської сільської ради Каховського району про зобов`язання надати безоплатно земельну ділянку у приватну власність залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки рішенням сільської ради за №542 від 12.06.2018 року «Про передачу земельної ділянки у власність» щодо ОСОБА_1 та за №463 від 09.02.2018 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості» щодо ОСОБА_1 , оскільки виходячи з ч.9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» дозволу на розробку технічної документації не вимагається, а виготовлена попереднім власником будинку документація є достатньою для прийняття рішення про передачу позивачці у власність земельної ділянки. Посилання суду на порушення прав іншої особи ОСОБА_4 , як особи у якого наявне сервітутне право на частину земельної ділянки, як на підставу у задоволенні позову не ґрунтується на нормах матеріального права у спірних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач доводи скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Зазначає, що рішення місцевого самоврядування щодо надання дозволу позивачці на розробку технічної документації з урахуванням встановленого сервітуту не визнано не законним, а договір про встановлення земельного сервітуту недійсним/нікчемним. Вказує на те, що раніше виготовлена технічна документація не може бути застосована. Також посилається про належну реєстрацію договору сервітуту та обставини для його укладення, а саме позивачка не дозволяла ОСОБА_4 прохід для обслуговування однієї із стін належного йому будинку, доступ до якої можливий лише зі спірної земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 .

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, адвокат Таранцов С.П. підтримав свою позицію, викладену у відзиві.

Заслухавши доповідача, позивачку, її представника, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не доведено порушення її прав, свобод, законних інтересів, що є визначальним у питанні встановленого порушеного права. Суд зазначив, що рішення сільської ради №542 від 12 .06.2018 року відносно прав та обов`язків позивачки нею не виконано, незаконним у встановленому законом порядку не визнано, а отже є чинним та обов`язковим до виконання. Крім того, суд послався на те, що ухвалення рішення потягне за собою порушення прав ОСОБА_4 , який є стороною договору про встановлення земельного сервітуту з відповідачем на частину спірної земельної ділянки.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 26 грудня 2013 року ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1151 га, наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:001:0093. Право власності на вказаний будинок підтверджується також витягом з Державного реєструречових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З матеріалів справи вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_1 з проханням передачі її у власність раніше сформованої земельної ділянки загальною площею 0,1151 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування придбаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, рішенням Малокаховської сільської ради №542 від 12.06.2018 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту за рахунок земель комунальної власності Малокаховської сільської ради, площею 0,0035 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0093/ а.с.25/.

Матеріали цивільної справи містять копії технічної документації, а саме технічної документації із землеустрою щодо складання документів до договору оренди земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1151 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,1151 га з кадастровим номером :01:001:0093 має комунальну форму власності. Розділ відомості про державну реєстрацію земельної ділянки містить інформацію про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку виготовлена державним підприємством «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 07.05.2012 року / а.с.9/.

З урахуванням положень ч.3,4 ст.79-1 ЗК України сформована земельна ділянка підлягає державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, у спірних правовідносинах, земельна ділянка є сформованою.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користування, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч. 2 ст. 118 ЗК України).

Згідно п. г) ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара.

За ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За ч. 14 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Згідно ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Одним з видів документації з землеустрою є, зокрема технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Згідно ч.7 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до ч.9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до голови Малокаховської сільської ради Лукашенка В.М. із заявою про надання її у власність раніше сформовану земельну ділянку загальною площею 0,1151 (нуль цілих одна тисяча сто п`ятдесят десятитисячна) гектара, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наданій для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: :01:001:0093. До заяви додала копію договору купівлі-продажу житлового будинку, копію витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, копію витягу з Державного земельного кадастру, копію технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки попереднім власником будинку.

Отже, голові сільської ради подана саме технічна документація, розроблена на замовлення попереднього власника житлового будинку ОСОБА_3 ..

Враховуючи, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, за якою здійснювалося формування земельної ділянки, не була затверджена та речове право на земельну ділянку не зареєстроване; а також позивачкою, як власником будинку, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для отримання у власність безоплатно земельної ділянки, яка нею може бути замовлена без дозволу органу місцевого самоврядування, не надано, тому відсутні підстави вважати, що право позивачки на отримання безоплатно у власність земельної ділянки відповідачем порушено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність у позивачки права на отримання безоплатно у приватну власність сформованої земельної ділянки за технічною документацією, виготовленою попереднім власником будинку є такими, що не ґрунтуються на наведених вище нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що оскільки земельну ділянку попередньому власнику житлового будинку ОСОБА_3 не було передано у власність та право власності на земельну ділянку не було оформлено у встановленому законом порядку, зазначене положення ЗК України не може бути застосоване до правовідносин, що виникли між сторонами та є предметом розгляду вказаної справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що 18.09.2017 року між Малокаховською сільською радою в особі сільського голови, як власника земельної ділянки, та ОСОБА_4 укладений договір про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки власника у АДРЕСА_1 адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1151 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:001:0093, площа частини на яку поширюється право сервітуту становить 0,0035 га./ а.с.45/, а також здійснена реєстрація / а.с.44,47-48/.

Проте, обставини щодо законності обтяження не є предметом даного позову. А висновок суду першої інстанції про обов`язковість виконання рішення сільської ради №542 від 12.06.2018 року є передчасним, оскільки доводи позивачки з приводу її зобов`язання виконання рішення сільської ради з урахуванням земельного сервітуту можуть бути перевірені лише шляхом пред`явлення відповідних вимог щодо рішення органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку, що предметом у даній справі не було.

Також, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо порушення прав ОСОБА_4 внаслідок задоволення позовної заяви є таким, що не ґрунтується на вищевикладених нормах матеріального права та обставинах, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є прийнятними.

Таким чином, враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні з підстав вищенаведених, проте суд першої інстанції при ухваленні судового рішення дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, виключивши з мотивувальної частини судового рішення висновки щодо порушення прав ОСОБА_4 внаслідок задоволення позовної заяви, в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09 січня 2020 року змінити, виключивши з мотивувальної частини судового рішення висновки щодо порушення прав ОСОБА_4 внаслідок задоволення позовної заяви. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повне судове рішення складено 05 червня 2020 року

Суддя І.В. Склярська