П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/1001/20

Номер провадження 22-ц/824/8450/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Арапіної Н. Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття або одужання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 грудня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб у якому, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу син проживає з нею та перебуває на її утриманню. Перші два роки після розірвання шлюбу відповідач приймав участь в матеріальному утриманні сина, потім, припинив надавати кошти. Крім того, ОСОБА_3 має певні захворювання, які супроводжуються тривалим та дороговартісним лікуванням, що є додатковими витратами на дитину. В середньому в рік на обстеження, профілактику, лікування та оздоровлення дитини витрачається близько 30 000 грн., в зв`язку з чим, позивач вважає за необхідне стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 1 500 грн.

Позивач зазначає, що згідно даних Міністерства фінансів України, середня заробітна плата по місту Києву станом на листопад 2019 року становить 15 974 грн., проте, чи працевлаштований відповідач їй не відомо.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини. Враховуючи потреби дитини та економічний стан країни, позивач вважає, що мінімальний необхідний розмір аліментів становить 3 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року (а.с. 117 - 121) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 218 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при визначенні розміру аліментів які підлягають стягненню суд першої інстанції застосував ст.. 12 ЦПК України зазначивши, що позивач не довела спроможність відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Проте, на думку скаржника відповідач не надав доказів того, що він не спроможний сплачувати аліменти у розмірі, який перевищує мінімальний розмір аліментів, що встановлений законом, тоді як відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 СК України саме на нього покладається такий обов`язок.

Скаржник зазначає, що кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків.

На думку скаржника, результати аналізів надані відповідачем в якості доказів, які підтверджуєть його стан здоров`я, містять прізвище ОСОБА_4 , що не відповідає прізвищу відповідача, а саме ОСОБА_5 , в зв`язку з чим не можливо визначити чи належать вони відповідачу, крім того, вказані документи не завірені належним чином. Таким чином, доказів, які б підтверджували стан здоров`я відповідача матеріали справи не містять. Натомість, матеріали справи містять докази, що підтверджують наявність у дитини особливостей розвитку, хронічних захворювань, які потребують періодичного лікування на постійній основі та впливає на розмір аліментів, що не було враховано судом під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Скаржник зазначає, що згідно даних Міністерства фінансів України середня заробітна плата по місту Києву станом на листопад 2019 рік становить 15 974 грн. Згідно відомостей розміщених на сайтах пошуку роботи, середня заробітна плата за спеціальністю відповідача становить 17 000 грн., в зв`язку з чим, розмір заробітної плати зазначений в довідці про дохід, яка надана відповідачем, не відображає реального розміру його заробітної плати. Крім того, у відповідача наявне нерухоме майно, яке останній надає в оренду та отримує додатковий дохід.

Скаржник зазначає, що наявність у відповідача на утриманні інших дітей не звільняє його від обов`язку щодо належного утримання дитини, а лише береться до уваги при визначенні розміру аліментів які підлягають стягненню.

На думку скаржника під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції не були враховані та захищені інтереси дитини, неправомірно відмовлено у стягненні додаткових витрат на дитину, не аргументовано зменшено розмір аліментів, не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, прийнято до уваги неналежні докази надані відповідачем, неповно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, невірно інтерпретовано вимоги процесуального законодавства щодо змагальності сторін, не об`єктивно та упереджено встановлені обставини без належної аргументації.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, крім того, остання просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у зв`язку з станом її здоров`я, проте не надала доказів на обґрунтування майбутніх витрат та їх розрахунку які будуть понесені позивачем в майбутньому у зв`язку зі станом здоров`я дитини.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено в ході судового розгляду, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано. З вказаного рішення також вбачається, що шлюб між сторонами був зареєстрований 11 грудня 1998 року, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_2 (а.с. 05), що підтверджується також свідоцтвом про народження дитини (а.с. 06).

До позовної заяви позивачем також додано, зокрема, консультативні висновки лікаря-алерголога (а.с. 07, 23, 23, 25), довідку Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 від 11 вересня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_3 встановлено діагноз гостра кишкова інфекція (а.с. 09), протокол ультразвукового дослідження органів брюшної полості (а.с. 15, 18, 19, 25), виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 16, 17, 19), консультативні висновки та довідки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» (а.с. 08, 10, 11, 13, 13, 14, 28, 29, 30, 31, 32, 41, 42, 43, 44, 45-48), товарні та фіскальні чеки на придбання канцелярських товарів, продуктів харчування, медичних препаратів та оплату наданих медичних послуг (а.с. 49-59, 60-62), виписки із медичної карти ОСОБА_3 (а.с.20-22, 26-27).

01 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб (а.с. 80) у якому, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_7 (а.с. 81).

Згідно довідки № 49 від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_2 працює в ТОВ «СЕВЕРО-ЗАПАД» на посаді електрозварник ручного зварювання, його дохід за період з 08 липня 2019 року по 31 січня 2020 рік склав 57 952 грн. 17 коп. (без відрахування податків) (а.с. 82).

Як вбачається з договору про організацію навчально-тренувальних занять в Дитячому клубі «Сhampion Kids» № 1 від 25 лютого 2020 року, ОСОБА_3 надавались/надаються послуги з організації тренувань карате (а.с. 110).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , їх малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з позивачем. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, зокрема, матеріальний та майновий стан позивача, наявність у неї на утриманні інших дітей, непрацездатного чоловіка, батьків, дочки, сина. Разом з тим, з свідоцтва про народження (а.с. 81) вбачається, що у відповідача на утриманні перебуває малолітня донька від іншого шлюбу, а згідно довідки № 49 від 17 лютого 2020 року, розмір його заробітної плати за період з 08 липня 2019 року по 31 січня 2020 рік складає 57 952 грн. 17 коп., докази які б підтверджували наявність у відповідача іншого доходу або його майновий стан, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, а також приписи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», згідно якої, у 2020 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 2 218 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, враховуючи майновий та матеріальний стан відповідача, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження майбутніх витрат та їх розрахунок пов`язаний з додатковими витратами на дитину, а також відсутність доказів, які б підтверджували матеріальний та майновий стан позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина додаткових витрат у сумі 1 500 грн. 00 коп.

Посилання скаржника на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. спростовується наявною в матеріалах справи довідкою № 49 від 17 лютого 2020 року виданою ТОВ «СЕВЕРО-ЗАПАД» (а.с. 82).

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що згідно даних Міністерства фінансів України заробітна плата по місту Києву станом на листопад 2019 рік становить 15 974 грн., а згідно роздруківок з сайтів про пошук роботи, середня заробітна плата за спеціальністю відповідача становить 17 000 грн., оскільки з довідки № 49 від 17 лютого 2020 року вбачається, що відповідач працює в ТОВ «СЕВЕРО-ЗАПАД» на посаді електрозварника ручного зварювання, а його дохід за період з 08 липня 2019 року по 31 січня 2020 рік становив 57 952 грн. 17 коп., що в середньому становить 8 278 грн. 88 коп. (без відрахування податків).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на довідки, виписки та квитанції, які наявні в матеріалах справи та які, на думку останньої, підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина додаткові витрати на дитину. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках. Матеріали справи не містять доказів матеріального та майнового стану позивача. Проте, в матеріалах справи наявна довідка № 49 від 17 лютого 2020 року видана ТОВ «СЕВЕРО-ЗАПАД», згідно якої, середня заробітна плата відповідача, яка підлягає виплаті (тобто з відрахуванням податків) становить 6 664 грн. 50 коп. Крім того, колегія суддів враховує, що у відповідача на утриманні перебуває малолітня донька від іншого шлюбу, яка також потребує матеріального забезпечення. Необхідно також зазначити, що колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 2 218 грн., проте, в разі задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина ще й додаткових витрати у сумі 1 500 грн., з врахуванням наявності на утриманні відповідача іншої малолітньої дитини, судом будуть порушені приписи ст.. 128 КЗпП України, згідно якої, розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що у відповідача на праві власності наявне нерухоме майно, яке останній надає в оренду з метою отримання додаткового доходу, оскільки доказів на підтвердження вищевказаного твердження, матеріали справи не містять.

Посилання скаржника на те, що результати аналізів надані відповідачем в якості доказів, які підтверджують його стан здоров`я містять прізвище ОСОБА_4 , що не відповідає прізвищу відповідача, а саме ОСОБА_5 , в зв`язку з чим не можливо визначити чи належать вони відповідачу, крім того, вказані документи не завірені належним чином, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова