УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Мушкета О.О.;

при секретарі Ткаченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків),

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 за договором від 11.01.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі держвиконавець), мотивуючи її тим, що ознайомившись та проаналізувавши письмові матеріали виконавчого провадження №57346169 не може погодитись з розрахунком боргу по аліментам, та вважає дії державного виконавця по розрахунку заборгованості неправомірними, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства України.

Просять визнати неправомірними та скасувати дії держвиконавця ОСОБА_4 , які виявились у здійсненні розрахунку щомісячних платежів та заборгованості по аліментам за період з травня 2018 року по січень 2020 року за виконавчим листом №2-4110/2005, виданим 13.10.2005 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя, виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та зобов`язати держвиконавця скласти розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до вимог ч.2 ст.195 СК України та п.10 Постанови КМУ від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Державний виконавець Каширіна І.С. заперечувала проти задоволення скарги, направила на адресу суду відзив на скаргу в якому зазначила, що вважає, скаргу безпідставною та необґрунтованою, тому як держвиконавцем було виконано всі необхідні дії для примусового виконання рішення суду від 01.09.2005 року за заявою стягувача від 02.10.2018 року. Вказує, що на момент пред`явлення виконавчого документа на виконання, а саме на 02.10.2018 року, боржник вже працював на території РФ, що підтверджується довідкою №12 від 29.05.2019 року, а між Україною та РФ є чинний договір про правову допомогу, а саме Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних, кримінальних справах. Таким чином, здійснено перерахунок заборгованості по аліментам на підставі п.10 Постанови КМУ від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» в редакції від 01.06.2019 року, який в свою чергу суперечить п.2 ст.182 СК України, а тому перерахунок боргу здійснено враховуючи положення п.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.2 ст.182 СК України. В зв`язку з викладеним просила відмовити в задоволенні скарги та визнати дії держвиконавця ОСОБА_4 законними. Подала до суду заяву в якій просила розглядати скаргу у її відсутність.

Представник ОСОБА_2 на підставі ордеру серії ДН №052460 від 30.03.2020 року ОСОБА_5 , 12.06.2020 року подала до суду заяву в якій заперечила в задоволенні скарги, вважає її необґрунтованою. Також просила розглядати скаргу без їх участі.

Представник ОСОБА_1 за договором від 11.01.2020 року ОСОБА_3 , подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що держвиконавцем не зроблено жодного запиту до Державної прикордонної служби України, а тому не можна стверджувати що боржник ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до РФ та отримує дохід у цій державі. За таких обставин, матеріалами виконавчого провадження підтверджується факт реєстрації проживання боржника на території АДРЕСА_1 , а також відсутність доходу на території України, а тому перерахунок боргу по виконавчому провадженню №57346169 має проводитись виходячи із середньої заробітної плати м.Маріуполя Донецької області. Також, подав до суду заяву в якій просив розглядати скаргу без його присутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали скарги, дослідивши матеріали виконавчого провадження та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) з 04.10.2018 року перебуває виконавчий лист № 2-4110/2005, виданий 13.10.2005 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 01.09.2005 року.

На підставі наданих документів, держвиконвцем зроблено розрахунок боргу по аліментам за яким ОСОБА_2 має заборгованість станом на 20.01.2020 року в розмірі -17561 грн.

Не погодившись з вказаним розрахунком стягувач звернулась до державного виконався про проведення перерахунку заборгованості по аліментах, проте отримавши відмову щодо проведення додаткового перерахунку.

Згідно з Конституцією України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 71 ч.8 ЗУ «Про виконавче провадженні» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість дій державного виконавця, суд виходить з того, що заборгованість за аліментами боржника, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною-особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч.2 ст.195 СК України).

Отже, коли платник аліментів не працює ( не зареєстрований як фізична особа-підприємець) та не має доходів, йому нараховується заборгованість по аліментах, яка визначається виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зважаю на те, що судовим рішення ОСОБА_2 присуджено аліменти у 1/4 частці від усіх видів його доходів , але жодних достовірних відомостей про його працевлаштування і отримання будь-яких доходів (заробітку), які були б відомі органам державної виконавчої служби, суд, на підставі наведених сторонами доводів, а також наявних у матеріалах виконавчого провадження доказів, дійшов висновку, що здійснення ОСОБА_2 нарахування заборгованості по аліментах держвиконавцем, є неправильним.

Таким чином, державний виконавець неправомірно визначив порядок розрахунку боргу по аліментам, оскільки, в даному випадку, неправильно застосував п.2 ст.182 СК України та п.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, вимоги скаржника в частині визнання дій Кальміуського відділу державної виконавчої служби щодо визнання неправомірними дії держвиконавця у здійсненні розрахунку щомісячних платежів та заборгованості по аліментам за період з травня 2018 року по січень 2020 року, виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та скасування вказаного розрахунку підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про зобов`язання держвиконавця скласти перерахунок заборгованості ОСОБА_2 , відповідно вимог ч.2 ст.195 СК України та п.10 Постанови КМУ від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» прямо витікають з вищевказаних вимог, а отже також підлягають задоволенню.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 12.03.2020 р. у справі № 757/41727/19-ц.

У відповідності до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 450 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2 ) на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) - задовольнити.

Визнати дії Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) про розрахунок щомісячних платежів та заборгованості по аліментам за період з травня 2018 року по січень 2020 року за виконавчим листом №2-4110/2005, виданим Іллічівським районним судом м.Маріуполя 13.10.2005 року. Виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку незаконними.

Зобов`язати Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Харків) здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по аліментам.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. О. Мушкет