Справа № 509/2628/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року. суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Совіньон-Ленд» до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ :

9 червня 2020 р. представники ТОВ «Совіньон-Ленд» звернулися до суду з названим позовом, в якому просив суд, визнати незаконним та скасувати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 401-VII від 17.03.2020 р. про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,4 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Таїровської селищної ради за адресою : АДРЕСА_1 за рахунок земель запису.

Вважаю, що у відкритті провадження по даній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачено законодавство про цивільне судочинство.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 5 КАСУ, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

2. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

3. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

4. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

5. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

6. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

7. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Стаття 19 КАСУ передбачає справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів

1. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАСУ є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАСУ.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАСУ критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 401-VII від 17.03.2020 р. про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,4 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Таїровської селищної ради за адресою : АДРЕСА_1 за рахунок земель запису належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, за нормами КАСУ, адже в даному позові йдеться не про захист права на земельну ділянку, яке ще не виникло у відповідача ОСОБА_1 , а про оскарження рішення органу місцевого самоврядування про надання лише дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.04.2010 № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п. «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України зайняв позицію, яка визнавала публічно-правовий характер спору щодо актів стосовно розпорядження публічними землями.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження за позовом ТОВ «Совіньон-Ленд» до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Роз`яснити позивачам ТОВ «Совіньон-Ленд», що розгляд вказаної справи підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, за нормами КАСУ.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, в цей же строк, з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гандзій Д.М.