РІШЕННЯ
Іменем України
29.04.2020 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді- Ванівського Ю.М.
з участю секретаря- Школьнікової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання дій протиправними, визнання протиправним та нечинним рішення житлово-побутової комісії,-
встановив:
Позивач звернуся до суду із позовом до відповідача про визнання дій протиправними, визнання протиправним та нечинним рішення житлово-побутової комісії.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України.
26 серпня 2011 року наказом Начальника управління Західного територіального командування ВВ МВС України №46о/с позивач був звільнений із військової служби у відставку за віком відповідно до п.6 «В» ст. 26 Закон у України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, одягу, та направлений на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова. 31 серпня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №171 виключений із списків особового складу частини. Календарна вислуга років на час звільнення складала 30 років 9 місяців і 9 днів.
Під час проходження військової служби у 2006 році ОСОБА_1 подав документи до житлово-побутової комісії вищевказаної військової частини для зарахування його із сім`єю у складі 4 осіб на квартирний облік, у зв`язку із відсутністю житла.
12.12.2006 року Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №2280 затверджено додатковий список військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік на сім осіб, в тому числі ОСОБА_1 (сім`я 4 особи, протокол №20 від 28.11.2006 року.
Отже, позивач та його сім`я з 28 листопада 2006 року перебувають на загальній квартирній черзі та у списках позачергового забезпечення з 03.10.2011 р. у військовій частині НОМЕР_1 .
04 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про те, що в ході проведення інвентаризації, розглядалося питання щодо порядку перебування позивача на квартирному обліку, в результаті чого ухвалено рішення про переніс дати перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 з 2006 року на 2011 рік.
Позивач вважає такі дії неправомірними та безпідставними, оскільки про час та дату засідання житлово-побутової комісії, ОСОБА_1 не був повідомлений, що позбавило його право на захист, та, вважає, що із його сторони не було жодного порушення.
Крім того, позивач звертався до вищестоящих органів щодо скасування оскаржуваного рішення, однак безрезультатно.
Згідно наданої відповіді заступника командувача Національної гвардії України, вбачається те, що облікова справа позивача не укомплектована та у ній відсутні документи, що підтверджують або спростовують погіршення житлових умов. З метою встановлення переносу дати перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, просять надати відповідні документи. Однак, позивач наголошує на тому, що питання переносу вже вирішено.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.
07 жовтня 2019 року на адресу суду поступив відзив, який мотивований тим, що в період з 01 жовтня по 31 грудня 2018 року була проведена інвентаризація житлових справ військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 278 від 28.07.2007 року, «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень», п. 3.14 щороку у військових частинах, де самостійно провадиться квартирний облік, у період з 1 жовтня до 31 грудня відбувається перереєстрація осіб, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи військовослужбовців.
На засіданні житлово-побутової комісії (ЖПК) 22.12.2018 року розглядалась справа ОСОБА_1 про перебування на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 , на якому було виявлено що, позивачем було порушено вимоги Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» а саме п. 17 Громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Після детального вивчення документів, які були поновлені військовослужбовцем після пожежі, під час інвентаризації, прапорщика у відставці ОСОБА_1 з сім?єю було перенесено в списках військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби з 28.11.2006 року на 28.11.2011 року.
З 1983 по 2006 рік ОСОБА_1 з сім?єю були зареєстровані в державній 3-ох кімнатній квартирі по АДРЕСА_1 , як члени сім?ї.
27.11.2006 року ОСОБА_1 з дружиною та синами виписались з 3-ох кімнатної квартири по АДРЕСА_1 , про що свідчать відповідні відмітки в паспортах.
На наступний день 28.11.2006 року ОСОБА_1 , дружина- ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 знову прописались в цю же 3-ох кімнатну квартиру по АДРЕСА_1 , про що свідчать відповідні відмітки в паспортах (штамп про реєстрацію). В цей день 28.11.2006 р. ОСОБА_1 уклав договір піднайму по даній адресі (оригінал та копія договору піднайму, який був укладений у 2006 році - відсутній, так як справа згоріла при пожежі в 2014 році. Взамін знищеної угоди 14.03.2015 році видана нова угода про передачу житлової площі в піднайм, яка не містить номера, печатки та даних про особу що її завіряла) з власником квартири ОСОБА_5 (свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 було видано 14.11.2006 року).
З 2006 року довідку Ф-2 про склад сім?ї та реєстрацію ЖЕК почав видавати ОСОБА_1 , про те що він з сім?єю зареєстрований в квартирі, як піднаймачі.
З 28.11.2006 року військовослужбовець ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 були зареєстровані, як піднаймачі, в квартирі, що належать громадянці ОСОБА_5 на праві приватної власності.
З травня 2006 року ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .
З 28.11.2006 року ст. прапорщик ОСОБА_1 подав документи на квартирний облік та був зарахований в загальну чергу 28.11.2006 р. з сім?єю складом 4 особи в т.ч. він, дружина ОСОБА_6 , 1963 р.н,, син ОСОБА_7 , 1984 р.н., син ОСОБА_8 , 1987 р.н.
При зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік у 2006 році не були враховані норми та вимоги постанови № 470 від 11.12.1984 року «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов , і надання їм жилих приміщень в Українській РСР». Відповідно п.п.5 п.13 «Правил…» потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які проживають не менше 5 років за договором найму в квартирах, що належать громадянам на праві приватної власності.
На підставі вищевказаного, просить відмовити в задоволенні позову.
31 жовтня 2019 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, яка мотивована тим, що відповідач тільки підтверджує факт порушення ним Постанови №470. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що він не міг погіршити житлові умови, оскільки не мав взагалі житла, а тому перереєстрація у чужій квартирі не є погіршенням житлових умов.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.
В судових засіданнях позивач заявлені позовні вимоги підтримував та просив такі задоволити у повному обсязі.
Представник відповідача в судових засіданнях просив відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві.
29.04.2020 року сторони на розгляд справи не зявилися, однак від позивача надійло на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, за наявних у матеріалах справи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне розглянути справу за наявних у матеріалах справи доказів без участі сторін.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України.
12.12.2006 року Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №2280 затверджено додатковий список військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік на сім осіб, в тому числі ОСОБА_1 (сім`я 4 особи, протокол №20 від 28.11.2006 року.
26 серпня 2011 року наказом Начальника управління Західного територіального командування ВВ МВС України №46о/с ОСОБА_1 був звільнений із військової служби у відставку за віком відповідно до п.6 «В» ст. 26 Закон у України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, одягу, та направлений на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова. 31 серпня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №171 виключений із списків особового складу частини.
01 жовтня по 31 грудня 2018 року проведена інвентаризація житлових справ військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , згідно якої на засіданні житлово-побутової комісії (ЖПК) 22.12.2018 року розглядалась справа ОСОБА_1 про перебування на квартирному обліку при в/ч 4114. У зв`язку із виявленням порушення вимоги Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, ОСОБА_1 з сім?єю було перенесено в списках військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби з 28.11.2006 року на 28.11.2011 року.
Судом встановлено, що згідно наданої відповіді заступника командувача Національної гвардії України, вбачається те, що облікова справа позивача не укомплектована та у ній відсутні документи, що підтверджують або спростовують погіршення житлових умов. З метою встановлення переносу дати перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку, просять надати відповідні документи.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до положень ст.36 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлюваних Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання.
Згідно зі ст.37 ЖК УРСР, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до положень ст. 9,43 Житлового кодексу УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Положеннями ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п.22,23 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).
До рапорту додаються:
довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї;
витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї;
довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад);
документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги.
Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.
Згідно з п.24 вищевказаного порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Відповідно до п. 29 Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п. 32 Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.
Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Відповідно до п. 17 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Не беруться на квартирний облік працездатні особи, які не займаються суспільно корисною працею.
Відповідно до п. 43 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.
Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.
Статтею 44 Житлового кодексу УРСР визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було.
Крім того, суд наголошує на тому, що доводи відповідача щодо невиконання вимог позивачем Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, а саме в частині погіршення житлових умов, не заслуговують на увагу, так як такі тільки встановлюють підстави нев`зяття на квартирний облік, а не перенесення черги.
Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про те що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідач неправомірно, без на те будь-яких обгрунтованих підстав, всупереч вимогам чинного законодавства переніс дату перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 .
На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141 , 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання дій протиправними, визнання протиправним та нечинним рішення житлово-побутової комісії,- задоволити.
Визнати протиправним та скасувати протокол №8 житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 року щодо переносу дати взяття на квартирний облік ОСОБА_1 та його сім`ї.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач: ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, , що розташована за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 146.

Суддя Ванівський Ю.М.