КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/5363/18
Провадження № 22-з/824/353/2020
УХВАЛА

04 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Сокіл» про визнання недійсним постанови та приписів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку було призначено до розгляду.

Однак, до початку розгляду справи по суті, 16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, зокрема: визнати його право на самозахист у спосіб «цільові внески» на потреби садівничого товариства, заборонити посадовцям громадської організації вчиняти негативні прояви стосовно нього за наміри досягти справедливості, зобов`язати посадовців ГО припинити порушення прав та інтересів дачників, зокрема не вчиняти дії, що погіршують ситуацію в садівничому товаристві, переглянути статут громадської організації, оптимізувати витрати з метою вирішення господарських проблем садівничого товариства, відшкодувати моральну шкоду від цькування у спосіб «вибачення» за негативні дії щодо нього, прощення боргу по членським внескам в громадській організації попри пошук і повернення зниклих набутків садівничого товариства тощо, вжити ініціативні запобіжні заходи суду у захисті прав та інтересів садівничого товариства, посилаючись на те, що невжиття таких заходів, на його думку, призведе до порушення його прав та може ускладнити виконання рішення суду по суті спору.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали справи, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі виник спір зокрема щодо членських внесків та членства у ГО СТ «Сокіл» та наявності конфліктних ситуацій між сторонами під час провадження діяльності садівничого товариства, з якими не згодний позивач.

Разом з тим, звернувшись до суду із відповідною заявою, ОСОБА_1 не надав належних, достатніх і допустимих письмових доказів на підтвердження необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, не довів їх співмірність із заявленими позовними вимогами та що невжиття таких заходів може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду, а доводи, покладені в основу заяви, ґрунтуються лише на припущеннях, і вимоги заявника зводяться до покладення на інших осіб обов`язків та обмежень, які, на думку колегії, не можуть бути покладені у межах заходів забезпечення позову.

Крім того, вимоги заяви ОСОБА_1 повторюють вимоги його заяви про забезпечення позову, поданої до суду першої інстанції, та за результатом розгляду якої ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року було відмовлено у її задоволенні, і вказана ухвала наразі переглядається судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а тому вирішення питання щодо застосування таких заходів судом апеляційної інстанції фактично вирішить вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, заявлених у суді першої інстанції, та може призвести до порушення принципу правової визначеності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки передбачені законом підстави для вжиття таких заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: