Справа № 464/6861/19
пр.№ 2/464/167/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020 Сихівський районний суд міста Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

за участю секретаря судових засідань Бігун Ю.І.,

за участю:представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Житловик С» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач ЛПК «Бондарівка», правонаступником якого є ЛКП «Житловик С», звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 в розмірі 6428 грн. 70 коп., які надаються у квартиру АДРЕСА_2 цього будинку.

Обґрунтовує позов тим, що ЛКП «Бондарівка» являлось виконавцем житлово-комунальних послуг будинку АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 цього будинку проживають відповідачі, які неналежно виконують свій обов`язок по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, тарифи яких затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради, зокрема, послуги прибирання прибудинкової території та сходової клітки, підготовка будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення і зливної каналізації, поточний ремонт будинку, оплата праці двірників, тощо. У зв`язку з порушенням належного розміру оплати з боку відповідачів за період з 01.07.2010 по 31.03.2019 утворилась заборгованість за утримання будинку та обслуговування будинку в розмірі 6428,70 грн. Вказану суму боргу просить стягнути з відповідачів солідарно в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

31 січня 2020 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначають, що заборгованість утворилась ще з 2005 року. 12 грудня 2006 року рішенням Господарського апеляційного суду визнано незаконним рішення виконкому ЛМР від 30.09.2005 № 1032 "Про впорядкування тарифів та прибудинкових територій для населення у м.Львові". 15 травня 2008 року Вищий адміністративний суд відхилив касаційну скаргу виконкому ЛМР та залишив без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду № 3/131-20/126А від 11 грудня 2006 року. Виходячи з вищенаведеного, за період з 01 жовтня 2005 року по 15 березня 2008 року вартість послуг мала нараховуватись по рішенню виконкому ЛМР №484 від 06 червня 2003 року, по якому ними проводилась оплата. Оскільки ЛКП «Бондарівка» не виконала рішення суду і не провела перерахунок тарифів, виникла заборгованість через неправомірне нарахування. Оскільки вказана заборгованість утворилась за період з 2005 року по вересень 2015 року у розмірі 6428,70 грн., пропущено строк позовної давності, у зв`язку з чим просять в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того, вказують, що підписали договір з ЛКП, в якому зазначили квартирну плату в розмірі 90 грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Львівське комунальне підприємство «Бондарівка» Львівське комунальне підприємство «Житловик С».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , діючи згідно довіреності, позовні вимоги підтримала. Вказала, що відповідачі як співвласники зареєстровані і проживають у квартирі АДРЕСА_2 і всилу вимог ст.68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язані нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, зокрема, за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Оскільки позивачем надавались послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується рядом укладених угод із спеціалізованими підприємствами, що надають послуги з дератизації та дезінфекції, освітлення місць загального користування, вивезення сміття, аварійними службами та актами виконаних робіт, тому відповідачі зобов`язані сплатити вказані послуги. Зазначила, що відповідачами надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оплачувалися в меншому розмірі на власний розсуд, розмір заборгованості просить стягнути примусово. Також зазначає, що для заявлених позовних вимог позовна давність не сплила, оскільки житлово-комунальні послуги надавалися відповідачам належним чином і останні ними користувались, борг визнавали, оскільки вносили помісячну оплату за житлово-комунальні послуги у меншому розмірі, тому просить стягнути із відповідачів суму заборгованості у повному розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Вважає неправомірним нарахування заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки позивачем при нарахуванні застосовувалися тарифи, що були визнані в судовому порядку незаконними і нечинними. Зазначає, що неодноразово протягом тривалого періоду часу звертався до позивача стосовно здійснення перерахункушляхом зарахування зайво отриманих від нього коштів в рахунок майбутніх платежів, натомість його заяви залишені позивачем без належного реагування. Визнав, що деякий час здійснював оплату послуг в тих розмірах, в яких би був зобов`язаний при наявності субсидії. При цьому, здійснюючи плату за житлово-комунальні послуги в межах платежів за один місяць в розмірі, що не перевищував субсидії, попередній борг не визнавав. Вважає, що позивачем заявлено позов після спливу трьох річного строку для звернення до суду із цими вимогами, тому просить відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності та за безпідставністю. В заперечення на позов покликається на копії ухвал суду про скасування судових наказів, заяви, адресовані позивачу, які вважає вичерпними. Зазначив, що 01.01.204 підписав типовий договір з вказанням вартості послуг 90 грн. щомісячно. Оскільки від позивача заперечень не надходило, тому заявляти позовні вимоги на іншу суму є безпідставним.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила, вважає нарахування невірним, оскільки позивач не врахував, що відповідач ОСОБА_2 з жовтня 2015 року у квартирі не проживав. Також вважає, що позивач звертаючись до суду із заявами про видачу судового наказу, які в подальшому були скасовані, не пред`являв позовів з додержанням загальних правил, що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що до 01.11.2019 відповідачі як співвласники зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 . Починаючи з 01.11.2019 відповідач ОСОБА_2 виписаний (а.с.8,29).

На ім"я відповідачів відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для фіксації коштів, що надходять за послуги за утримання будинку і прибудинкової території.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебував на балансі ЛКП «Бондарівка» і позивач є його управителем - особою, яка здійснює управління будинком і забезпечує його належну експлуатацію, користуючись при цьому передбаченими ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правами та обов`язками. Виконуючи свої обов`язки, позивач уклав договори на обслуговування прибудинкової території, на вивіз твердих побутових відходів, на послуги водопостачання та водовідведення. Встановлено, що житлово-комунальні послуги з утримання та обслуговування цього будинку та прибудинкової території надаються силами позивача, що не спростовано відповідачами про існування і підписання ряду відповідних договорів, укладених між позивачем та комунальними службами.

Отже, будучи колективним споживачем житлово-комунальних послуг, позивач оплачував їх на підставі укладених договорів, у зв`язку з чим правомірно вимагає оплату спожитих послуг з мешканців будинку які є безпосередніми споживачами таких послуг.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Аналогічно цьому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім цього, положеннями ст. 162 ЖК України передбачено обов`язок громадян, яким на праві приватної власності належить квартира, нести витрати по оплаті комунальних послуг.

Плата за комунальні послуги, відповідно до ст.67 ЖК України, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, а з 01.06.2011 згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, а рішенням виконкому ЛМР №184 від 18.03.2016 "Про внесення змін до рішнення виконавчого комітету від 31.05.2011 №561" затверджено нові тарифи квартирної плати.

З представлених позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачі за надані послуги по утриманню і обслуговуванню житлового будинку, здійснювали оплату не в повному обсязі, не регулярно, внаслідок чого утворилася заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2010 по 31.05.2019 в розмірі 6428,70 грн.

Дані розрахунки суд приймає як належні та допустимі докази, оскільки нарахування оплати за вказані види житлово-комунальних послуг проводилось за встановленими у законному порядку тарифами, які відповідачами не оспорювались, як не оспорювались і відповідні рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, прийняті на реалізацію постанов Кабінету Міністрів України. При цьому, жодних фактів надання неякісних житлово-комунальних послуг відповідачами суду не надано.

Позиція відповідачів стосовно підписання типового договору 01.01.2014, в якому відповідачі обумовили шомісячну оплату в розмірі 90 грн. не заслуговує на увагу суду, оскільки такий розмір відповідачі визначили самостійно, на власний розсуд. Дійсно, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Натомість, після підписання типового договору, споживач зобов`язаний здійснювати оплату згідно тарифів, які затверджені відповідними рішеннями виконкому Львівської міської ради. Доказів того, що підписаний типовий договір з щомісячною оплатою відповідачами 90 грн., на який покликається ОСОБА_2 набув юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, суду не надано.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд, керуючись принципом змагальності, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідачів та представника відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість відповідачів перед позивачем по оплаті житлово-комунальних послуг почала виникати з 01.07.2010.

Однак, положеннями ч.1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вбачається з представленого розрахунку відповідачі періодично здійснювали оплату за надані житлово-комунальні послуги, в тому числі частинами, чим частково погашали заборгованість за попередні місяці. Наведене свідчить про те, що відповідачі, здійснюючи періодичне погашення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, визнавали наявний борг по оплаті послуг перед позивачем, у зв`язку із чим переривали перебіг позовної давності для заявлених позовних вимог. Тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку із спливом позовної давності не має.

Одночасно судом враховано, що позивач звертався до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги від 27.03.2019, який скасований ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.10.2019, що у відповідності до положень ч.2 ст.264 ЦК України також свідчить про переривання перебігу позовної давності.

Встановлено, що ЛКП «Бондарівка», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України звертався до Сихівського районного суду м. Львова із заявами про видачу судових наказів, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Тому суд вважає, що зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу перервано перебіг позовної давності, оскільки позивач не мав можливості звернутись до суду одразу із позовною заявою.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову, в даному випадку заяви на видачу судового наказу, до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, строки позовної давності були перервані в порядку, встановленому чинним законодавством України зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу. Тож аргументи відповідачів та представника відповідача з приводу пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставними. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Отже, відповідачі як співвласники спірного помешкання в солідарному порядку зобов`язані нести відповідальність за невиконання ними обов`язку по платі за комунальні платежі, тому позов підставний і з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані та спожиті житлово-комунальні послуги, в солідарному порядку.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідачів судові витрати по 960,50 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 67, 162 ЖК України, 261, 264 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позов Львівського комунального підприємства «Житловик С» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь Львівського комунального підприємства "Житловик С" заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6 428 ( шість тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Житловик С» витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1921 грн., а саме, по 960,50 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальний строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники:

Позивач: Львівське комунальне підприємство "Житловик С", м.Львів, пр.Червоної Калини, 38.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2020.

Суддя О.Ю.Горбань