КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6789/19 Головуючий у суді І інстанції Ярмола О.Я.
Провадження № 22-ц/824/5664/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

17 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у справі за позовом приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа - державний реєстратор комунального підприємства «Перевага» Хоцінська Анна Миколаївна, про визнання недійсним договору оренди землі та зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року позов ПОП «Агрофірма Узинська» задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Гребінь О.О. подав апеляційну скаргу із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України, та без додержання вимог статті 356 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представником відповідача порушувалося питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що копію оскаржуваного рішення отримано 8 січня 2020 року у ТОВ «Роза-Л», оскільки це рішення не надійшло до місця реєстрації власника спірної земельної ділянки, тобто ОСОБА_1 .

Оскільки наведені підстави визнано судом неповажними для поновлення пропущеного строку, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з належними доказами або зазначенням інших підстав, які підтверджують поважність причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження. Крім того, ОСОБА_1 або його представнику необхідно було подати апеляційному суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та копії апеляційної скарги і доданих до неї матеріалів для всіх учасників справи.

Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали відповідачу вручено 2 червня 2020 року, а його представнику - 22 травня 2020 року за адресами, вказаними в апеляційній скарзі.

10 червня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Гребінь О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, до якої долучено платіжне доручення про сплату судового збору № 1959 від 1 червня 2020 року та три копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та проживає разом з дружиною в сільській місцевості, а співробітники Укрпошти доставляють поштову кореспонденцію родині безпосередньо додому. З пояснень відповідача представнику стало відомо, що можливо за лист, в якому містилось рішення суду, розписалась його дружина, яка також є особою похилого віку, не має вищої освіти, ніколи не мала судових спорів та не володіє інформацією щодо організації судочинства, у зв`язку з чим не передала чоловіку отриманий конверт. При цьому ані відповідач, ані його представник не були присутні у судових засіданнях, в тому числі під час ухвалення оскаржуваного рішення, з поважних причин, а саме: за станом здоров'я відповідача та зайнятістю представника в іншому судовому процесі. Втім, дізнавшись від співробітників ТОВ «Роза-Л» про отримання ними 8 січня 2020 року рішення суду у даній справі, представник звернувся до свого клієнта з питанням, чи отримував він рішення суду, яке стосується використання його земельної ділянки, на що отримав негативну відповідь. Вказана обставина стала підставою для відліку строку на апеляційне оскарження рішення суду з часу обізнаності про отримання ТОВ «Роза-Л» рішення суду, а раніше підготувати апеляційну скаргу у представника не було можливості у зв`язку з відсутністю інформації про ухвалене рішення, а сам відповідач самостійно не міг підготувати апеляційну скаргу у зв`язку з необізнаністю у цивільному судочинстві.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було ухвалено в судовому засіданні 16 грудня 2019 року за відсутності всіх учасників справи, його повний текст судом першої інстанції складено також 16 грудня 2019 року, а з апеляційною скаргою представник відповідача звернувся засобами поштового зв`язку лише 7 лютого 2020 року (а.с. 139, 146, 166).

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 особисто отримав копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року за адресою свого проживання 28 грудня 2019 року (а.с. 148), а отже останнім днем апеляційного оскарження є 27 січня 2020 року.

За правилом частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку (пункт 1 частини шостої статті 272 ЦПК України).

Посилання представника відповідача на те, що можливо лист, в якому містилось рішення суду, отримала дружина ОСОБА_1 та не передала його чоловіку не заслуговують на увагу як такі, що не підтверджуються будь-якими доказами у справі, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Більше того, навіть у цьому випадку такі обставини неможливо віднести до поважних підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки згідно із частиною першою статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання або вчинення іншої процесуальної дії.

Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Роза-Л» отримало копію оскаржуваного рішення 8 січня 2020 року (а.с. 149), однак апеляційна скарга подається представником від імені та в інтересах саме відповідача ОСОБА_1 , відтак даний факт не має правового значення для вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку.

Юридична необізнаність відповідача є суб`єктивною обставиною для вирішення питання поновлення пропущеного строку та не являється належним доказом того, що перешкоджало йому звернутись до свого представника - адвоката або з апеляційною скаргою вчасно, тобто після отримання рішення в тридцятиденний термін передбачений процесуальним законом.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом.

Із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року було оприлюднено 19 грудня 2019 року.

Таким чином, з цієї дати оскаржуване рішення було відкритим для безоплатного цілодобового доступу, у зв`язку з чим представник відповідача - адвокат Гребінь О.О. при належній турботливості і обачності мав реальну можливість ознайомитися з його змістом та вчасно подати апеляційну скаргу.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало представнику відповідача ознайомитися з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року та реалізувати право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішенняпротягом встановленого законом строку, у тому числі після фактичного отримання останнім копії судового рішення.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статті 358 цього Кодексу.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам сторони відповідача щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 сплатив 6 915,61 грн судового збору відповідно до платіжного доручення № 1959 від 1 червня 2020 року.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

При цьому поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 цього Закону № 3674-VI).

Згідно із положеннями частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає за можливе повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, оскільки йому відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 357, 358 ЦПК України та статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2019 року у справі за позовом приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Роза-Л», третя особа - державний реєстратор комунального підприємства «Перевага» Хоцінська Анна Миколаївна, про визнання недійсним договору оренди землі та зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного орендного підприємства «Агрофірма Узинська» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 6 915,61 грн (шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 61 копійку), що внесений через філію Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» згідно з платіжним дорученням № 1959 від 1 червня 2020 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_2; отримувач - УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, код банку отримувача (МФО) - 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38050812.

Копію ухвали апеляційного суду надіслати представнику відповідача разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, у тому числі платіжним дорученням № 1959 від 1 червня 2020 року. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко