Справа № 569/9955/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про зняття арешту з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтуванні позову зазначає, що слідчим відділом Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі в межах якої, з метою можливої конфіскації майна, слідчим Алексейчуком Р.В. було накладено арешт 23.10.2007 року на частку приватної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить сину позивача ОСОБА_2 . На підставі чого, перша Рівненська державна нотаріальна контора зареєструвала 30.10.2007 року обтяження в Єдиному реєстрі заборон, реєстраційний номер обтяження 5930780 про арешт квартири. Відповідно до вироку Рівненського міського суду від 04.12.2007 року у справі №1-876 2007 рік, в силу ст.77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_2 не призначалося. Однак у вироку суду не відмічено про зняття арешту з майна.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

При цьому, як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна позивача, накладеного постановою слідчого відділу УМВС лейтенантом міліції Алексейчук, 23.10.2007 року, в межах розслідування кримінальної справи.

З відповіді ГУНП в Рівненській області від 26.04.2018 року, вбачається, що слідчим відділом Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області проводилося досудове розслідування у кримінальній справі , в межах якої, з метою можливої конфіскації майна, слідчим Алексейчуком Р.В. було накладено арешт на частку приватної спільної сумісної власності квартири.

В даному випадку, слід зазначити, що вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України, передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При цьому, правила визначення юрисдикції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями ч. 4 ст. 21 КПК України, яка передбачає, що здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

В позовній заяві зазначено, а також підтверджено належними та допустимими доказами, що позивач є власником майна, на яке накладено арешт в рамках здійснення кримінального провадження.

Крім того, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.03.2019 провадження №14-559цс18) зазначає, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17 (провадження № 14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц (провадження № 14-366цс18) та від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц (провадження № 14-418цс18).

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

За таких обставин, питання щодо зняття арешту з майна не може бути вирішено в порядку цивільного процесуального судочинства, так як арешт на майно був накладений в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги слід розглядати за правилами кримінального судочинства в порядку, визначеному КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням наведеного, суті спору, змісту позовних вимог, підстав для звернення до суду з вказаним позовом, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки вказаний спір підлягає вирішенню у порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про зняття арешту з майна.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до пп. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.О. Гордійчук