Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мушкет О. О. , за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року, представник за договором про надання правової допомоги від 30.01.2020 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 (далі представник позивача ОСОБА_3 ) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Обґрунтовуючи позов вказує на те, що 05.09.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, актовий запис №305. Від цього шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З липня 2019 року між сторонами припинились сімейні стосунки та дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідно до довідки №97/8 від 05.02.2020 року ОСОБА_4 , 2009 року народження є дитиною-інвалідом групи « А », діагноз: ДЦП, затримка ПРД та він не може обходитись без постійного стороннього нагляду і цей нагляд надає мати дитини.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На теперішній час вона ( ОСОБА_1 ) не працює доглядаючи за дитиною. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, але добровільно відмовляється сплачувати аліменти. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_10 . в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності. Разом з тим відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив в якому зазначив, що згідно з судовим наказом, виданим Іллічівським районним судом м.Маріуполя від 04.03.2020 року №2-н/264/198/2020, з нього стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Також вказує, що має повнолітнього сина ОСОБА_8 який продовжує навчання у ДВНЗ м.Києва та сплачує йому в добровільному порядку аліменти щомісячно в розмірі 4000 гривень, на підтвердження чого додає копію студентського квитка ОСОБА_8 та розписку від його імені. Протягом 2019 року він був офіційно працевлаштований в Польщі і щомісячна заробітна плата складає 1900 злотих, що згідно офіційного курсу НБУ складає близько 12000 гривень. Таким чином, він вже сплачує аліменти у розмірі 50% заробітної плати (1/4 (25%) + 1/4 (25%) = 50%). Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 , в свою чергу направила до суду відповідь на відзив в якому вказала, що факт навчання ОСОБА_8 у ДВНЗ не підтверджується копією студентського квитка, та довідка з цього навчального закладу додана не була, а розписка не підтверджує факт сплати аліментів в добровільному порядку. Також у ОСОБА_8 є мати, котра повинна разом з батьком нести обов`язок по утриманню сина на період його навчання. Також зазначила, що дитина з інвалідністю апріорі (особливо з діагнозами які зазначені у довідці №97/8) не може обходитись без постійного стороннього нагляду, через що позивачка не в змозі покидати дитину і влаштуватись на роботу. Також, враховуючи всі обставини, подала уточнену позовну заяву в якій просила змінити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів його доходів щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на уточнену позовну заяву в якому заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частки усіх видів його доходу, ще раз зазначивши на обставини викладені у первісному відзиві, та додатково зазначив, що на теперішній час, у зв`язку з карантином, викликаним коронавірусом COVID-19, у нього відсутній стабільний дохід, що становитиме для нього значний матеріальний тягар та може потягти за собою збільшення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, що є недопустимим. На підставі викладеного, згідний сплачувати на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/10 частки усіх видів доходів щомісячно.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку,, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Так, за встановленим загальним правилом, передбаченим ст. 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В той же час, Сімейним кодексом України чітко визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю.

Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 року N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 05.09.2005 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №305, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб зареєстрований 05.09.2005 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 08.10.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 - батько, та ОСОБА_1 - мати.

Згідно довідки про склад сім`ї №214 від 30.01.2020 року виданої головою КСН «Нікопольський», за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно разом з ОСОБА_1 проживає її син ОСОБА_4 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.06.2011 року на ім`я ОСОБА_4 призначено ДСД інвалід з дитинства та дітям-інвалідам. Членом сім`ї якому призначено ДСД є мати - ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки № 97/8, виданої «Центром медико санітарної допомоги № 1 м. Маріуполя» від 05.02.2020 року, ОСОБА_4 був освідуваний медико-консультативною комісією. Згідно вказаної довідки, ОСОБА_4 являється дитиною - інвалідом підгрупи «А», діагноз ДЦП, затримка ПДР. Дитина не може обходитись без постійного стороннього нагляду і цей нагляд надає мати дитини - ОСОБА_1 .

За таких обставин, встановлення дитині категорії «дитина-інвалід» свідчить потребу останньої в домашньому догляді та оскільки ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , то саме остання здійснює догляд за дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим має право на утримання від батька дитини - відповідача у справі.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд враховує обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у тому розмірі, в якому просить позивач.

Так, згідно ч. 1 ст. 88 СК України, той із подружжя з яким проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, через застосування на території України карантинних заходів, відповідач ОСОБА_2 на даний час не працює та не має стабільного заробітку, однак є повнолітнім та працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно.

Крім цього, судом встановлено, що у відповідача по справі від попереднього шлюбу є повнолітній син ОСОБА_8 .. ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є студентом та навчається у Київському політехнічному інституті імені Ігоря Сікорського на утримання якого відповідач сплачує в добровільному порядку грошові кошти в сумі 4000 грн., що стверджується доданою до матеріалів справи розпискою.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання матері дитини у розмірі 1/8 частини його доходу, зважаючи на відсутністю у нього стабільного доходу, становитиме для нього значний матеріальний тягар та може потягти за собою збільшення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, що є неприпустимим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/8 частини від доходу на утримання позивачки ОСОБА_1 .

З урахуванням матеріального становища сторін, суд вбачає достатні підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.75,80,84,88 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_5 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи утримання з 19.02.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет