Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/209/20

Провадження № 2/338/179/20

21 травня 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Рибки Л.Я.,

з участю секретаря Полек Х.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Струк І.Д. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в Богородчанський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі - Богородчанська РДА), Державної казначейської служби України, в якій просить стягнути на її користь з держави Україна в особі відповідачів за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 34 985 гривень 86 копійок завданої шкоди.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року задоволено її позов до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, яким зобов`язано управління здійснити перерахунок і виплату їй пенсії державного службовця з урахуванням до складових заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати відповідно до довідки Богородчанської РДА №92 від 15 серпня 2017 року.

Причиною неврахування до її пенсії вказаних надбавок слугувало те, що Богородчанська РДА надала до органу Пенсійного фонду України довідку для призначенння їй пенсії без зазначенння в ній матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати. Отже, з 2011 року - з часу призначення пенсії - вона недоотримувала грошові кошти.

За її зверненням ТзОВ "Юрек Аудит" складена аудиторська довідка - розрахунок, згідно з якою нею (позивачкою) недоотримано 15842 грн 72 к. пенсії, а іфляційні втрати становлять 19143 грн 14 к.

В добровільному порядку Богородчанською РДА вказану майнову шкоду їй відшкодовано не було.

Посилаючись на вимоги ст. 22, 625, 1173 ЦК України, просила позов задоволити.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що внаслідок надання Богородчанською РДА довідок про складові заробітної плати без зазначення відомостей про суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, які не відповідали дійсності, їй було завдано збитків, що полягають в недоотриманні нею доходів, на які вона має право (упущену вигоду). Просила стягнути на її користь з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України суму боргу в розмірі 15842 грн 72 к. та інфляційні втрати за весь час прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України, загалом - 34 985 грн 86 к., а також понесені нею судові витрати.

17 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача -Богородчанської РДА, в якому зазначено, що розпорядженням Богородчанської РДА від 29 червня 2011 року ОСОБА_1 звільнена з посади начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату РДА у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі. На думку представника Богородчанської РДА, порушені права позивачки відновлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі №300/350/19, яке на даний час знаходиться на виконанні в Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, а тому стягнення заявленої в цьому спорі суми буде подвійною відповідальністю за одне і те ж саме зобов`язання. Представник відповідача також зауважує, що порахована позивачкою сума збитків, які полягають у недоотриманні нею пенсії та інфляційних втратах, не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача - Богородчанської РДА - щодо задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала з підстав, наведених у відзиві. З висновками, викладеними у довідці - розрахунку ТзОВ "Юрек Аудит" від 26 грудня 2019 року, погодилась та не оспорювала правильність здійснених розрахунків. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Своїм правом на подання відзиву Державна казначейська служба не скористалась. Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від відповідача не надходило.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача - Богородчанської РДА, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Богородчанської РДА від 29 червня 2011 року №26-к ОСОБА_1 звільнена з посади начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату РДА у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі (а.с.41).

Богородчанською РДА видано ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати №35 від 30 червня 2011 року та № 34 від 23 вересня 2011 року за період з 01 червня 2009 року по 31 травня 2011 року, де в графі "інші виплати" не зазначено будь-яких відомостей (а.с. 21 - 26).

15 серпня 2017 року Богородчанською РДА за заявою ОСОБА_1 їй видано нову довідку про складові заробітної плати за №92, де в графі "інші виплати" зазначено розмір отриманих позивачкою сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати за період з 01 червня 2009 року по 31 травня 2011 року (а.с. 18 - 20).

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Тисменицького об`єднаного управліня Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про перерахунок пенсії державного службоця з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, вказаних у зазначеній вище довідці. В перерахунку пенсії їй було відмовлено.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій управління протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі №300/350/19, яке набрало закононої сили 09 серпня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, визнано протиправною відмову Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у зарахуванні ОСОБА_1 до суми, з якої обчислюється розмір її пенсії, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, з яких сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зобов`язано Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити ОСОБА_1 з 01 листопада 2018 року перерахунок і виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складові заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати відповідно до довідки Богородчанської районної державної адміністрації від 15 серпня 2017 року № 92.

Постановою Восьмого апеляційного адмінісративного суду від 09 серпня 2019 року апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі №300/350/19 - без змін.

Зазначеним рішенням від 20 березня 2019 року встановлено, що роботодавцем - Богородчанською РДА - в довідку №35 від 30 червня 2011 року про складові заробітної плати (за останні 24 місяця роботи або будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначенння пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за період з 01 червня 2009 року по 31 травня 2011 року, видану ОСОБА_1 , неправомірно не включені відомості про матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної палти, які остання отримувала за місцем роботи та на які нараховувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В той же час такі складові заробітної плати - суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, за той самий період, включені у довідку № 92 від 15 серпня 2017 року, видану Богородчанською РДА.

Таким чином нарахування позивачці пенсії у зменшеному розмірі стало наслідком видачі Богородчанською РДА, як роботодавцем, довідки №35 від 30 червня 2011 року, що не містила відомостей про матеріальну допомогу на оздоровлення та індексації заробітної плати, які остання отримувала за місцем роботи, та була подана ОСОБА_1 до відповідного органу при призначенні пенсії державного службовця.

Оскільки такі обставини встановлені рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (справа №300/350/19), яке набрало законної сили, то відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

ОСОБА_1 пред`явила позов про стягнення упущеної вигоди, у тому числі на підставі положень ст. 1173 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Таким чином ОСОБА_1 заподіяно збитки у вигляді недоотриманих доходів (упущена вигода) за липень 2011 року - березень 2014 року, квітень 2015 року - жовтень 2015 року, січень 2017 - вересень 2017 року на загальну суму 15842 грн 72 к., що вбачається з аудиторської довідки - розрахунку від 26 грудня 2019 року і не оспорюється представником відповідача, у зв`язку з видачею Богородчанською РДА довідки, в яку не було включено всі складові заробітної плати, зокрема, суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, за період з 01 червня 2009 року по 31 травня 2011 року, яка була подана позивачкою при призначенні їй пенсії державного службовця, та на підставі якої їй нараховано пенсію в меншому розмірі, аніж той на який вона мала право відповідно до закону.

Також суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому ч. 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Ухвалюючи рішення, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) від 16 травня 2018 року, відповідно до якої у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно з аудиторською довідкою - розрахунком від 26 грудня 2019 року, яка не оспорювалась відповідачем - Богородчанської РДА, загальна сума інфляційних втрат складає 19143 грн 14 к. (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі, зокрема є відповідний орган Казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18.

Отже заподіяні матеріальні збитки та інфляційні втрати на загальну суму 34985 грн 86 к. слід стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів.

Позивачкою понесено витрати в розмірі 1200 грн на залучення спеціаліста (аудитора), що підтверджується наданою суду квитанцією до прибуткового касового ордера №4/3 від 26 грудня 2019 року.

Тому, з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840 грн 80 к. судового збору та 1200 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи на залучення спеціаліста.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди задоволити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 34 985 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 86 (вісімесят шість) копійок на відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору та 1200 (одну тисячу двісті) гривень витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Богородчанська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, місцезнаходження: 77701, Івано-Франківська область, Богородчанський район, селище Богородчани, вул. Шевченка, 66, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23802966.

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул. Бастіонна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646.

Повний текст рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя Л.Я. Рибка