Справа № 234/329/20
Провадження № 2/234/1292/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пікалової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 234/329/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди.

10.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що в період з 27.02.2017 року по 10.12.2019 року позивач працювала у приватному акціонерному товаристві «Старокраматорський машинобудівний завод» формовщиком ручної формовки 3 розряду. 10.12.2019 року її було звільнено в порядку п. 1 ст 36 КзПП України. З моменту звільнення по теперішній час їй не виплачена заробітна плата за грудень 2019 року в розмірі 8393,67 грн.. Крім того, вважає, що через не виплату заробітної плати в у становлений законом строк, вона зазнала фізичних страждань та емоційних переживань, що призвело до завдання їй моральної шкоди. На її утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у школі. З нею також проживають двоє повнолітніх дітей, які ніде не працюють, проживають за рахунок випадкових заробітків. Вона розведена та їй нікому допомогти, аліменти не утримує. У зв`язку із втратою роботи вона змінився її життєвий уклад: їй не вистачало грошей на їжу, на лікування та обстеження, порушилась душевна рівновага, відсутність грошей позбавило її можливості реалізації її звичок та бажань. Вона вимушена була займати грошові кошти для існування у знайомих. Внаслідок нервових переживань у неї загострилися хронічні захворювання та виникли нові. У період з 28 по 31 січня 2020 року їй у міському онкодиспансері була зроблена операція. Моральна шкода, яка їй заподіяна, полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері у стосунках з рідними та оточуючими, та стражданнях. Просить суд стягнути з ПрАТ «СКМЗ» заборгованість по заробітній платі у сумі 8393,67 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 11.12.2019 року; моральну шкоду в сумі 5000 грн..

Ухвалою суду від 11.01.2020 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

01.04.2020 року позивач надала уточнену позовну заяву, з якої вбачається, що вона просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 2726,16 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 11.12.2019 року 02.04.2020 року у розмірі 16443,64 грн, моральну шкоду в сумі 5000 грн..

22.05.2020 року до суду Позивачем ОСОБА_1 надано заяву, в якій вона просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2726,16 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 11.12.2019 року 22.05.2020 року у розмірі 31298,70 грн, моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, а також надав уточнений відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперчує проти уточненої позовної заяви. На теперішній час заборгованість ПрАТ «СКМЗ» по заробітній платі ОСОБА_1 становить 2826,16 грн. ОСОБА_1 було звільнено 10.12.2019 року, тобто при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі у грудні 2019 року буде враховано 14 днів. На ПрАТ «СКМЗ» у січні 2020 року наказом № 368 від 31.10.2019 року було оголошено вихідними днями з подальшим відпрацюванням наступні дні: 02.01.2020 року, 03.01.2020 року, 06.01.2020 року, 08.01.2020 року, 09.01.2020 року, 10.01.2020 року, 13.01.2020 року, 14.01.2020 року. У зв`язку з вищенаведеним у січні 2020 року було нараховано 13 робочих днів. У лютому 2020 року наказом № 391 від 26.11.2019 року було оголошено 12 робочих днів. У березні нараховано 21 робочих дня. У квітні 2020 року нараховано 13 робочих дня. Разом при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі нараховано 73 робочих дня. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі № 166 від 23.03.2020 року середньоденна заробітна плата позивача становить 172,32 грн., без вирахування податків та зборів. Після утримання податків та зборів становить 138,72 грн.. Що стосується стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., відповідач також не погоджується, бо вважає, що доказів щодо причинно - наслідкового зв`язку між виникненням у неї захворювання та невиплатою з боку ПрАТ «СКМЗ», позивачем до суду надано не було. Просить стягнути з ПрАТ «СКМЗ» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 2826,16 грн., середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 11.12.2019 року по день ухвалення рішення в сумі 10126,56 грн., в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, відзив відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в період з 27.02.2017 року по 10.12.2019 року працювала на Приватному акціонерному товаристві «Старокраматорський машинобудівний завод» формовщиком ручної формовки 3 розряду, що підтверджується копією трудової книжки.

На підтвердження не виплаченої заробітної плати позивачем надано суду розрахунковий лист за грудень 2019 року, з якого вбачається, що відповідачем на день звільнення не була виплачена заробітна плата за грудень 2019 року в розмірі 8393,67 грн.

З довідки про заборгованість по заробітній платі № 166 станом на 23.03.2020, яка надана відповідачем, суд вбачає, що ПрАТ «СКМЗ» має перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 2826,16 грн.. Втім, як зазначає сама позивач ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві, відповідачем було сплачено частину боргу в сумі 100 грн., тому сума заборгованості складає в розмірі 2726,16 грн..

Отже станом на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі виплачена не повністю та становить в сумі 2726,16 грн..

Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, судом встановлено, що ПрАТ «СКМЗ» має перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 2726,16 грн., що не заперечується позивачем в уточненій позовній заяві, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 2726,16 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, починаючи з 11.12.2019 року по день ухвалення рішення, суд зазначає наступне:

Аналіз статей 116, 117 КЗпП України свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При цьому розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами (далі - Порядок). Згідно з пунктами 2, 5 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року у справі №1-5/2012, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином, враховуючи, що власник повністю не розрахувався із працівником при звільненні, тримісячний строк звернення до суду із позовом про стягнення середнього заробітку не пропущений.

Відповідно до п. 3 розділу 3 Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 вбачається, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду

до виправних робіт без позбавлення волі.

22.05.2020 року позивачем до суду надано заяву з розрахунком середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з 11.12.2019 року по 22.05.2020 року, з якого вбачається, що середній заробіток без урахування сплати податків складає в сумі 31298,70 грн. (329,46 грн. * 95 дн.).

Відповідно до довідки № 166 про заборгованість по заробітній платі позивачу, його середньоденна заробітна плата складає 172,32 грн. без утримання податків і зборів. Дана сума розрахована за листопад, грудень 2019 року.

Втім, відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, в у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач була звільнена з роботи 10.12.2019 року, тобто середньоденна заробітна плата розраховується таким чином: сума заробітної плати за відпрацьовані два попередніх місяці (жовтень, листопад) 8699,31 грн. + 5467,51 грн. = 14166,81 грн. поділене на кількість відпрацьованих днів, 43 дні, що дорівнює 329,46 грн.. Тобто середньоденна заробітна плата позивача складає в розмірі 329,46 грн..

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, а саме: з 11.12.2019 року по 22.05.2020 року, в сумі 31298,70 грн. (329,46 грн. х 95 дн.).

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. позивач зазначив, що в результаті протиправних дій відповідача щодо неї вона зазнала душевних страждань, нервових зривів, так як не виплата їй заробітної плати суттєвим чином вплинула на її життя, що потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, внаслідок нервових переживань у неї загострилися хронічні захворювання та виникли нові

Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази по справі суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Вирішуючи питання про розмір завданої моральної шкоди, суд виходить із характеру вчинених дій і їх наслідків для ОСОБА_3 , тривалість її страждань і переживань, беззаперечної зміни укладу її життя, оцінивши усі чинники завданої моральної шкоди, виходячи із морально-правових імперативів справедливості, розумності й добросовісності, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_3 слід стягнути 1 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в доход держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13,76-79,81, 141, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст.47, 115, 116, 233, 237-1 КЗпП України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 2726,16 грн. (дві тисячі сімсот двадцять шість грн. 16 коп.) без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 31298,70 грн. (тридцять тисяч двісті дев`яносто вісім грн. 70 коп.), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн..

В інший частині позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривен вісімдесят коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, продовжити цей строк на час дії карантину.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Старокраматорський машинобудівний завод», , знаходиться за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2.

Суддя:

Рішення ухвалено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: