Справа № 729/887/19
2/729/21/20 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Демченко Л.М.,

за участю секретарів Іллюши Т.Л., Горлач Д.А.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Рожка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Новозаводським районним судом м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення коштів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ним та відповідачем протягом 2013-2014 років в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим було укладено три договори банківського вкладу: 05.11.2013 договір банківського вкладу № SAMDN1273, на виконання якого ним було внесено на депозит суму у розмірі 20 001,09 EUR; 14.01.2014 договір банківського вкладу № SAMDNWFD500, на виконання якого ним було внесено на депозитний рахунок - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; 14.01.2014 договір банківського вкладу № SAMDNWFD300, на виконання якого ним було внесено на депозитний рахунок - 8330, 43 USD. Не пізніше 26.02.2014 року Російською Федерацією було окуповано АР Крим, який з 20.02.2014 визначено тимчасово окупованою територією. Починаючи з березня 2014 року депозитні рахунки, які були відкриті на підставі договорів банківського вкладу були заблоковані банком без надання будь-яких пояснень. У зв`язку з цим він впродовж 2014-2017 років вживав заходів щодо захисту свого майна, надсилаючи звернення, в яких просив банк розблокувати рахунки та відновити доступ до депозитів, проте кожного разу банк відмовляв йому у наданні інформації про стан його рахунків, посилаючись не неможливість виконання його вимог у зв`язку із припиненням своєї роботи на території АР Крим. 21.04.2017 він надіслав банку нотаріально засвідчену заяву з вимогою про розірвання вищезазначених договорів банківського вкладу та повернення суми депозитів. 27.04.2017 банк надіслав йому відповідь, якою відмовив в розблокуванні рахунків та поверненні сум вкладів, зазначивши про розгляд питання щодо врегулювання проблеми банківських вкладів, рахунки яких були відкриті на території тимчасово окупованої території. З того часу жодного повідомлення від банку він не отримував і його депозитні рахунки залишаються заблокованими. Таку поведінку банку вважає протиправною, у зв`язку з чим просить розірвати вищезазначені договори та стягнути з відповідача суми банківських вкладів, відсотки за договорами, 3 (три) проценти річних від загальної простроченої суми виплат за договорами та витрати на правову допомогу.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позовну заяву зазначає, що Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 06.05.2014 №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Окупаційна влада у травні 2014 фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у тому числі банківських документів, договорів, касових документів, приміщень банків, банкоматів, терміналів, транспортних засобів і т.і. Також були арештовані права за зобов`язаннями банку, у тому числі і права вимоги, борги за всіма зобов`язаннями, тому відокремлений підрозділ на території АР Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації. Доступ АТ КБ «Приват Банк» до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на даний час є обмеженим. Кримська філія банку самостійно вела облік здійснюваних банківських та інших операцій, самостійно складала та подавала звітність, забезпечувала збереження документів. Вказує, що надані позивачем копії квитанцій до договорів не містять обов`язкових реквізитів ані підписів працівника банку, ані печатки, електронно-цифрового підпису особи, засвідченого підписом САБ, що в свою чергу вказує на відсутність доказів на підтвердження факту укладення Договорів між сторонами та знаходження коштів на депозитному рахунку банку на час подання позову до суду. Також зазначив, що вимога про розірвання договорів банківського вкладу є необґрунтованою, так як договори вже вважаються розірваними після отримання банком нотаріально завіреної заяви про розірвання договорів банківського вкладу з 27.04.2017, тому при розрахунку відсотків на депозитні кошти у період з дати розірвання договору банківського вкладу та до моменту їх фактичного повернення вкладнику має застосовуватись відсоткова ставка «на вимогу» - 0, 01 % річних у відповідності до Протоколу Комітету управління активами і пасивами №Э.DN.20.1.3.2/6-6789742 від 25.04.2017.

Також в додатково наданих письмових поясненнях, представник відповідача вказав, що внаслідок укладення між ПАТ КП «ПриватБанк» та ТОВ ФК «Фінілон» договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 та переведення боргу за зобов`язаннями Банку щодо виплати коштів за договорами банківських вкладів, які є предметом у даній справі, АТ КБ «Приват Банк» не несе зобов`язань за такими договорами та не є належним відповідачем в справі, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник третьої особи, ТОВ ФК «Фінілон», яка була залучена до участі у справі ухвалою суду від 10.02.2020 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 05.11.2013 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 у філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN1273 «Стандарт» за умовами якого ОСОБА_1 передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 20001,09 EUR для розміщення на депозитному рахунку. За умовами договору, вклад було оформлено на строк 183 дні, до 05.05.2014 року із нарахуванням на суму вкладу 6 % річних. Пунктами 7 та 10 Договору визначено, якщо по закінченню строку вкладу банку не буде заявлено про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на 6 місяців; у ОСОБА_1 та банку є право достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору.

Розділом договору «Дані по вкладу» передбачено, що банк відкриває позивачу особовий рахунок № НОМЕР_3 , на який необхідно внести суму вкладу. На вказаний рахунок будуть нараховуватись відсотки за вкладом.

Відповідно до платіжного доручення № від 05.11.2013, ОСОБА_1 перераховано на рахунок банку грошові кошти в сумі 20001,09 EUR.

Факт укладення договору банківського вкладу між сторонами підтверджується договором від 05.11.2013 № SAMDN1273 «Стандарт», копія якого знаходиться у матеріалах справи, яка відповідає оригіналу договору, дослідженому в судовому засіданні та копією платіжного доручення № від 05.11.2013 року (а.с.13,14).

14.01.2014 відповідно до заяви вкладника на оформлення вкладу між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 у філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу SAMDNWFD500, «Приват-Вклад», за умовами якого сума вкладу склала 8594, 42 EUR на строк 366 днів, тобто до 14.01.2015 включно, зі сплатою 3 % річних.

Пунктом 3 договору передбачено, що якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про бажання повернення вкладу, вклад автоматично продовжується ще на один строк, строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта.

На виконання умов вказаного договору позивачем внесено на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 8594, 42 EUR, що підтверджується квитанцією від 14.01.2014 (а.с.17,18).

14.01.2014 відповідно до заяви вкладника на оформлення вкладу «Стандарт» між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 у філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD300, за умовами якого сума вкладу склала 8330, 43 USD на строк 366 днів, тобто до 14.01.2015 включно, зі сплатою 10 % річних.

Пунктом 3 договору передбачено, що якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про бажання повернення вкладу, вклад автоматично продовжується ще на один строк, строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта.

На виконання умов вказаного договору позивачем внесено на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 8330, 43 USD, що підтверджується квитанцією від 14.01.2014 (а.с.15, 16).

Факт передачі грошових коштів відповідачу на виконання умов вищезазначених договорів підтверджується договорами, платіжними дорученнями, SMS-повідомленнями від банку про проведення банківських операцій (т.1, а.с.155-160)

Оригінали письмових та електронних доказів надані суду для огляду та оглянуті в судовому засіданні, всі наявні в матеріалах справи копії письмових та електронних доказів відповідають оригіналам.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою (пункт 2 частини першої статті 208 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі -Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Відповідно до глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, в тому числі належать: квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями (п.1.1).

Згідно з пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичнихосіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший аналогічний документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Посилання представника відповідача на те, що заява не є договором не заслуговують на увагу, так як всі вимоги до письмової форми договору банківського вкладу були дотримані та позивачем надані всі належні та допустимі докази, які засвідчують факт укладення саме договорів банківського вкладу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до частини 3 ст.95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Згідно з ст.58 Закону України«Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Отже, згідно з чинним законодавством, що регулює даний вид правовідносин, зобов`язання за дійсними договорами має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Доводи про те, що на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя АТ КБ «ПриватБанк» не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк фактично не має доступу до свого майна та договорів на окупованій території, що унеможливило їх виконання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки договори банківських вкладів були укладені не з відділенням чи філією банку, а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою, місцезнаходження якої у місті Дніпрі, і банк повинен відповідати за своїми зобов`язаннями згідно з чинним законодавством України.

З лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанком» було обмежено доступ ОСОБА_1 до вищезазначених рахунків та в односторонньому порядку припинено виконання зобов`язань за договорами. Позивач неодноразово звертався до банку з вимогами щодо виконання зобов`язань за договорами банківських вкладів.

Листами від 11.02.2015, 07.06.2015, 18.07.2015 банк відмовив у наданні будь-якої інформації за вкладами, посилаючись на неможливість здійснення своєї діяльності на території АР Крим (а.с.19-21).

21.04.2017 позивач надіслав на адресу голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріально засвідчену заяву, в якій просив розірвати укладені з банком договори та повернути йому суми вкладів та нараховані відсотки. Зазначену заяву адресат отримав 24.04.2017, що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с.23, 24, 154).

Листом від 27.04.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав чіткої відповіді на заяву вкладника та повідомив щодо необхідності надання додаткового часу для розгляду ситуації (а.с.22). Тобто, фактично було відмовлено в розблокуванні рахунків та поверненні вкладів.

Відповідно до частини другої статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Разом з тим згідно з частиною четвертою статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад (депозит), застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше невстановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка також підлягає розірванню за заявою клієнта у будь-який час.

Як видно із досліджених договорів, у клієнта та банку є право дострокового розірвання договорів, про що потрібно повідомити за два банківські дні до дати розірвання.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що надіслану ним нотаріально засвідчену заяву про розірвання договорів та повернення сум вкладів та нараховані відсотки банк отримав 24.04.2017.

Таким чином, договори вважаються розірваними через два дні з дати отримання відповідної заяви, тобто з 27.04.2017 у позивача виникає право на виплату всіх сум та відсотків за договорами.

Виходячи із системного аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи надані докази, суд приходить до висновку, що договори, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» вже розірвані, а тому позовні вимоги в частині розірвання договорів задоволенню не підлягають; банк зобов`язаний повернути позивачу суми депозитних вкладів, внесені ним згідно з умовами договорів, а відмова від такого повернення є неправомірною, тому вимога позивача про стягнення сум вкладів є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частинами першою та третьою статті 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Умовами договорів визначено, що строк вкладу автоматично подовжується ще на один строк, якщо вкладник не заявив про намір забрати кошти після закінчення попереднього строку вкладу.

При цьому відсотки під час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу по відсотковій ставці для вкладів даного найменування та строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладаннядодаткових угод до договору. Поточний розмір діючої процентної ставки по вкладу вкладник може дізнатися у відділенні банку або на сайті банку.

Договори банківських вкладів не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну його дії.

Термін дії всіх договорів закінчився до пред`явлення позову.

Відповідно до наказу голови правління «ПриватБанку» № 07 від 05.01.2004 року встановлена відсоткова ставка по вкладам "На вимогу" в розмірі 1% річних. Відповідно до витягу з протоколу Комітету управління активами і пасивами Банку від 25.04.2017 було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті рахунок "До запитання" у розмірі 0,01% річних (т.1, а.с.105).

Отже, у разі неналежного виконання договору банківського вкладу та неповернення та/ або затримки у поверненні, за період часу коли договір вже є розірваним на вимогу вкладника, Банк повинен нарахувати та виплатити Клієнту проценти у розмірі, що звичайно сплачуються банком за вкладом « На вимогу» («До запитання»).

Таким чином, відсотки за період після розірвання договорів банківського вкладу, за період з 27.04.2017 по 30.06.2019 повинні розраховуватись за відсотковою ставкою по вкладу "До запитання" (0,01%).

Аналогічна правова позиція щодо питання нарахування процентів за договором банківського вкладу після його розірвання, застосування ст. 1070 ЦК України викладена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2015 року у справі №6-1891цс15, від 27 квітня 2016 провадження № 6-302цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, заяву про розірвання договорів та повернення сум вкладів ОСОБА_1 відповідачем було отримано 24.04.17, а тому договори вважаються розірваними з 27.04.2017.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення процентів за договорами банківських вкладів на користь ОСОБА_1 в наступному розмірі:

1) За договором банківського вкладу № SAMDN1273 «Стандарт» від 05.11.2013:

Період з 06.11.2013 року по 26.04.2017 року. Сума вкладу 20001,09 євро, період розрахунку 1267 днів, процентна ставка 6%.

20001,09 EUR (євро).х 6% х 1267 днів : 365 днів = 4165 EUR (євро).

Період з 27.04.2017 року по 30.06.2019 року. Сума вкладу 20001,09 EUR (євро)., період розрахунку 794 дні, процентна ставка "До запитання" 0,01%.

20001,09 EUR (євро) х 0,01% х 794 дні : 365 днів = 4,35 EUR (євро).

Таким чином, розмір процентів за період з 06.11.2013 року по 30.06.2019 року складає 4169 EUR євро 35 євроцентів (4165 EUR (євро) +4,35 EUR (євро).

2) За договором банківського вкладу № SAMDNWFD500 «Приват-вклад» від 14.01.2014:

Період з 14.01.2014 року по 26.04.2017 року. Сума вкладу 8594, 42 EUR (євро), період розрахунку 1198 днів, процентна ставка 3%.

8594, 42 EUR (євро).х 3% х 1198 днів : 365 днів = 846,25 EUR (євро).

Період з 27.04.2017 року по 30.06.2019 року. Сума вкладу 8594, 42 EUR (євро). EUR (євро)., період розрахунку 794 дні, процентна ставка "До запитання" 0,01%.

8594, 42 EUR (євро) х 0,01% х 794 дні : 365 днів = 1,87 EUR (євро).

Таким чином, розмір процентів за період з 14.01.2014 року по 30.06.2019 року складає 848 EUR (євро) 12 євроцентів (846,25 EUR (євро) +1,87 EUR (євро).

3) За договором банківського вкладу № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 14.01.2014 р.

Період з 14.01.2014 року по 26.04.2017 року. Сума вкладу 8330, 43 доларів США період розрахунку 1198 днів, процентна ставка 10%.

8330, 43 доларів США х 10% х 1198 днів : 365 днів = 2734,21 доларів США

Період з 27.04.2017 року по 30.06.2019 року. Сума вкладу 8330, 43 доларів США , період розрахунку 794 дні, процентна ставка "До запитання" 0,01%.

8330, 43 доларів США х 0,01% х 794 дні : 365 днів = 1, 81 доларів США

Таким чином, розмір процентів за період з 14.01.2014 року по 30.06.2019 року складає 2 736 доларів США 02 центи (2734,21 доларів США +1,81 доларів США ).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи вказану норму права, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми за наступним розрахунком:

1)За договором № SAMDNWFD500 «Приват-вклад» від 14.01.2014 та за договором № SAMDN1273 «Стандарт» від 05.11.2013 року:

Період з 27.04.2017 року по 30.06.2019 року. Сума вкладу 28595, 51 EUR (20 001,09 EUR + 8594, 51 EUR), період розрахунку 793 дні:

28595,51 EUR х 3% х 793 днів : 365 днів = 1863,80 EUR (євро).

2)За договором № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 14.01.2014 р.

Період з 27.04.2017 року по 30.06.2019 року. Сума вкладу 8330,43 доларів США, період розрахунку 793 дні:

8330,43 доларів США х 3% х 793 днів : 365 днів = 542, 96 доларів США

Заперечуючи протии задоволення позовних вимог представник відповідача також посилався договір про переведення боргу від 17.11.2014, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ ФК «Фінілон», згідно якого банк передав ТОВ ФК «Фінілон» зобов`язання за депозитними договорами, укладеними установами банку в Автономній Республіці Крим, у зв`язку з чим вимоги вкладників і кредиторів АР Крим за депозитними договорами, зобов`язання за якими переведені на ТОВ ФК «Фінілон», не облікуються за балансом банку.

Водночас, Національний банк України не виключає можливості стягнення заборгованості з Банку за депозитним договором при зверненні до Банку вкладника-фізичної особи, яка є внутрішньо переміщеною особою з АР Крим та отримала передбачену законодавством довідку, що засвідчує проживання на материковій частині України за наявності рішення суду.

Також згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Посилаючись на те, що АТ КБ «Приват Банк» є неналежним відповідачем в справі, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що із ОСОБА_1 було досягнуто згоди на переведення боргу ТОВ ФК «Фінілон», а тому суд вважає, що саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником і повинен виконувати зобов`язання за вищевказаними договорами.

Згідно ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу не підтверджено жодними доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а також те, що згідно з пунктом 1 частини другої, шостої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а з врахування того, що в силу частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави його сума, що становить 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що належала до сплати при зверненні з позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81, 82, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 626, 651, 1058, 1060, 1061, 1070 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму банківського вкладу за договором № SAMDN1273 «Стандарт» від 05.11.2013 року у розмірі 20 001 (двадцять тисяч один) EUR (євро) 09 євроцентів, що еквівалентно 598632 (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч шістсот тридцять дві) гривні 62 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму процентів за договором № SAMDN1273 «Стандарт» від 05.11.2013 року у розмірі 4169 (чотири тисячі сто шістдесят дев`ять) EUR євро 35 євроцентів, що еквівалентно 124788 (сто двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 65 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму банківського вкладу за договором № SAMDNWFD500 «Приват-вклад» від 14.01.2014 р. у розмірі 8594 EUR (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) EUR (євро) 42 євроценти, що еквівалентно 257 230 (двісті п`ятдесят сім тисяч двісті тридцять) грн. 99 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму процентів за договором № SAMDNWFD500 «Приват-вклад» від 14.01.2014 р. у розмірі 848 (вісімсот сорок вісім) EUR (євро) 12 євроцентів, що еквівалентно 25384 (двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 23 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму банківського вкладу за договором № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 14.01.2014 у розмірі 8 330 (вісім тисяч триста тридцять) доларів США 43 центи, що еквівалентно 223 838 (двісті двадцять три тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 65 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) суму процентів за договором № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 14.01.2014 р. у розмірі 2 736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) доларів США 02 центи, що еквівалентно 73516 (сімдесят три тисячі п`ятсот шістнадцять) грн. 86 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ) на користь ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_4 ) 3 (три) проценти річних від загальної простроченої суми виплат за договором № SAMDNWFD500 «Приват-вклад» від 14.01.2014 р. та за договором № SAMDN1273 «Стандарт» від 05.11.2013 року у розмірі 1863 (одну тисячу вісімсот шістдесят три) EUR євро 80 євроцентів, що еквівалентно 55783 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 53 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) 3 (три) проценти річних від загальної простроченої суми виплат за договором № SAMDNWFD300 «Стандарт» від 14.01.2014 р. у розмірі 542 (п`ятсот сорок два) долари США 96 центів, що еквівалентно 14589 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 33 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь держави 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 коп. судового збору.

Найменування сторін: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ); відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, вул. Грушевського, буд. 1 Д, м.Київ); третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон", (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Січеславська набережна, будинок 29-А); третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНІЛОН", (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Січеславська набережна, будинок 29-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» визначений цим судовим рішенням процесуальний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суддя Л.М.Демченко