Справа № 369/7307/19
Провадження № 2/369/98/20
11.06.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Мазурик Д.С
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,
06.06.2019 позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів та після зміни предмета позову просила суд припинити її право спільної часткової власності на домоволодіння з прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі в окреме домоволодіння 45,80 відсотків житлового будинку:
-2-1 кухня площею 9,0 кв.м. вартістю 16 087 гривень;
-2-2 коридор площею 6,9 кв.м. вартістю 15 835 гривень;
-2-3 житлова площею 7,3 кв.м. вартістю 16 753 гривень;
-2-4 житлова площею 18,8 кв.м вартістю 17 865 гривень;
-погріб «під а», вхід до якого знаходиться у коридорі 2-2 (прибудова «а») вартістю 6 487 гривень;
всього 42,0 кв.м. по будинку та надвірні будівлі: сарай літ. Б вартістю 30 321 гривень, ворота з хвірткою № 2 - вартістю 16 040 гривень, огорожа № 4 вартістю 15 091 гривень, разом по будинку і господарських спорудах на загальну суму 137 504 гривень.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування Ѕ частки житлового будинку від 11.01.2019, посвідченого Панікар В. ОСОБА_6 , державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1-19, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2019 з індексним номером 152360427.
Інша Ѕ частка житлового будинку АДРЕСА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 належала ОСОБА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 від 15.06.1973, посвідченим ОСОБА_8 , нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1099.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть сері НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 16.06.2017.
Після її смерті у будинку продовжує проживати внук померлої ОСОБА_3 , який є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_9 , яка в свою чергу була дочкою ОСОБА_7 .
Крім того спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо яких померла залишила заповіт, посвідчений 14.02.2004 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П.І.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
На час звернення до суду з позовом відповідачі, які є спадкоємцями власника, не зареєстрували за собою право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві. Однак вони є належними відповідачами по справі оскільки спадщина належить їм з часу відкриття спадщини.
По факту будинок має два окремих житлових приміщення, які в свою чергу мають два окремі входи. Дані житлові приміщення ізольовані один від одного, спільних переходів не мають, загальна площа яких становить 49,7 кв.м. та 42,0 кв.м.
Загальна площа будинку відповідно до технічного паспорта № 1529 від 12.01.2018 становить 91,7 кв.м. Крім того в експлікації приміщень до плану житлового садибного будинку вказано, що будинок складається з двох квартир загальною площею 49,7 кв.м. (1-1 коридор площею 9.1 кв.м., 1-2 кухня площею 8.2 кв.м., 1-3 житлова площею 12.5 кв.м., 1-4 житлова площею 13.5 кв.м., І коридор площею 3.2 кв.м., ІІ санвузол площею 3.2 кв.м.) та 42,0 кв.м. (2-1 кухня площею 9,0 кв.м., 2-2 коридор площею 6,9 кв.м., 2-3 житлова площею 7,3 кв.м., 2-4 житлова площею 18,8 кв.м.).
Позивач просить виділити їй житлове приміщення загальною площею 42,0 кв.м., що становить 45,8 відсотки від загальної площі будинку та наближена до розміру ідеальної частки. Позивач фактично володіє цим житловим приміщенням та є власником земельної ділянки, на якій це приміщення розташоване. Також на земельній ділянці позивача розміщені надвірні будівлі: сарай літ. Б, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 4 та фактично цими будівлями користується позивач.
Водночас відповідач ОСОБА_3 фактично користується житловим приміщенням загальною площею 49,7 кв.м., надвірними будівлями: душ літ. Г, убиральня літ. Д, колодязь/колонка № 1, огорожа № 3, які розташовані на земельній ділянці, що перебуває в його володінні.
На підставі викладеного позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою суду від 06.06.2019 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Заявою від 16.10.2019 позивачем змінено предмет позову.
Ухвалою суду від 31.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі та участі позивача.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиви не надали.
Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів.
Судом встановлено, що позивач є власником Ѕ частки домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування Ѕ частки житлового будинку від 11.01.2019, посвідченим Панікар В. ОСОБА_6 , державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1-19 (а.с. 25-27) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2019 з індексним номером 152360427 (а.с. 25-27).
Позивач є власником земельної ділянки площею 0,0410 га з кадастровим номером НОМЕР_2 :01:023:5123 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Боярської міської ради № 55/1963 від 12.04.2019 (а.с. 25-27), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2019 з індексним номером 164592786 (а.с. 25-27) та кадастровим планом (а.с. 25-27).
Інша Ѕ частка домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . до 15.06.2017 належала ОСОБА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу Ѕ частки будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . від 15.06.1973, посвідченим ОСОБА_8 , нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1099 (а.с. 25-27).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 16.06.2017 (а.с. 25-27), довідкою про причину смерті № 360 від 16.06.2017 (а.с. 25-27) та актом констатації біологічної смерті від 15.06.2017 (а.с. 25-27).
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щодо яких померла залишила заповіт, посвідчений 14.02.2004 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П.І. за реєстровим № 333. Також спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є відповідач ОСОБА_3 , який є онуком померлої та звернувся із заявою про прийняття спадщини за правом представлення його матері (дочки ОСОБА_7 ) ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі його заяви № 745 від 21.06.2017 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа № 715/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с. 25-27).
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідачі як спадкоємці ОСОБА_7 , які тривалий час не реєструють право власності на Ѕ частку домоволодіння за собою в порядку спадкування є належними відповідачами у даній справі, оскільки саме вони є співвласниками домоволодіння, з якого позивач просить виділити в натурі належну йому частку.
Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 . має дві окремі квартири, які в свою чергу мають два окремі входи. Дані квартири ізольовані один від одного, спільних переходів не мають, загальна площа яких становить 49,7 кв.м. та 42,0 кв.м.
Загальна площа будинку відповідно до технічного паспорта № 1529 від 12.01.2018 становить 91,7 кв.м. Крім того в експлікації приміщень до плану житлового садибного будинку вказано, що будинок складається з двох квартир: квартира АДРЕСА_2 загальною площею 49,7 кв.м. (1-1 коридор площею 9.1 кв.м., 1-2 кухня площею 8.2 кв.м., 1-3 житлова площею 12.5 кв.м., 1-4 житлова площею 13.5 кв.м., І коридор площею 3.2 кв.м., ІІ санвузол площею 3.2 кв.м.) та квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 42,0 кв.м. (2-1 кухня площею 9,0 кв.м., 2-2 коридор площею 6,9 кв.м., 2-3 житлова площею 7,3 кв.м., 2-4 житлова площею 18,8 кв.м.) (а.с. 25-27).
У володінні відповідачів знаходиться квартира АДРЕСА_2 загальною площею 49,7 кв.м.
(1-1 коридор площею 9.1 кв.м., 1-2 кухня площею 8.2 кв.м., 1-3 житлова площею 12.5 кв.м., 1-4 житлова площею 13.5 кв.м., І коридор площею 3.2 кв.м., ІІ санвузол площею 3.2 кв.м.) та надвірні будівлі: душ літ. Г, убиральня літ. Д, колодязь/колонка № 1, огорожа № 3, які розташовані на земельній ділянці, що також перебуває у їх володінні.
Позивач надав суду висновок експерта № 146 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.09.2019 (а.с. 25-27), який погоджений виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області, рішення № 16/1 від 12.03.2020 (а.с. 25-27).
Водночас Сектор містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодив представлений у висновку експерта № 146 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.09.2019 варіант розподілу житлового будинку по АДРЕСА_1 , про що надав суду лист № 17-06/44 від 03.03.2020 (а.с. 25-27).
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).
У частині другій статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК).
Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 ЦК).
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13.
Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Відповідно до зазначеного висновку експерта №146 за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 20.09.2019 дійсна (ринкова) вартість домоволодіння, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1 , яка визначена за порівняльним підходом, складає 612 911 (шістсот дванадцять тисяч дев`ятсот одинадцять гривень), в тому числі:
- вартість житлового будинку та надвірних будівель 275 008 (двісті сімдесят п`ять тисяч вісім) гривень;
- вартість земельної ділянки 337 903 (триста тридцять сім тисяч дев`ятсот три гривень).
Дійсна (ринкова) вартість 1/2 частини домоволодіння, розташованого, за адресою: АДРЕСА_1 , яка визначена за порівняльним підходом, складає 306 455,5 (триста шість тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять чотириста п`ятдесят п`ять гривень 50 коп.), в тому числі:
- вартість 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель 137 504 (сто тридцять сім тисяч п`ятсот чотири гривні);
- вартість 1/2 частини земельної ділянки 168 951,5 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну гривню 50 коп.) гривень.
- фактичну наявність двох відокремлених квартир в житловому будинку з окремими кухнями та входами площами 49,7 кв.м. та 42,0 кв.м., що є близьким до ідеальної долі співвласника Ѕ частки в одиницях площі, яка становить 45,75 кв.м;
- наявність в кожній квартирі нормативного складу приміщень, а саме двох житлових кімнат, кухонь, коридорі та окремих входів, що відповідає п. 2.14, 2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005;
- фактичну висоту житлових приміщень, яка становить 2,9 м., що більше нормативно необхідної 2,5 м, що відповідає п. 2.9 ДБН В.2.2-15-2005;
слід визначити, що виділ Ѕ частки, яка належить ОСОБА_2 , в обсязі квартири та надвірних будівель: сараю літ Б.; ворота з хвірткою № 2 та огорожі № 4, з технічною точки зору, є можливим.
Відповідно до ч. 1. ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Відповідно до ч. 1. ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 3. ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно ст. 364 ЦК України співвласник, також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Як випливає з положення ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.
Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.
Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.
За таких обставин, оскільки відповідачі не здійснили оформлення права власності на Ѕ частку домоволодіння в порядку спадкування та між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та надвірних будівель, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу надвірних будівель, що знаходяться на належній позивачу земельній ділянці, в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до абзацу першого п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Крім того, в абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом.
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Положення ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.
Беручи до уваги висновок експерта, суд доходить висновку про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 . та задоволення позовних вимог в частині про виділ позивачеві в натурі в окреме домоволодіння 45,80 відсотків житлового будинку:
-2-1 кухня площею 9,0 кв.м. вартістю 16 087 гривень;
-2-2 коридор площею 6,9 кв.м. вартістю 15 835 гривень;
-2-3 житлова площею 7,3 кв.м. вартістю 16 753 гривень;
-2-4 житлова площею 18,8 кв.м вартістю 17 865 гривень;
-погріб «під а», вхід до якого знаходиться у коридорі 2-2 (прибудова «а») вартістю 6 487 гривень;
всього 42,0 кв.м. по будинку та надвірні будівлі: сарай літ. Б вартістю 30 321 гривень, ворота з хвірткою № 2 вартістю 16 040 гривень, огорожа № 4 вартістю 15 091 гривень, разом по будинку і господарських спорудах на загальну суму 134 478 гривень.
Водночас суд враховує, що виділ позивачеві Ѕ частки домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальної частки. Зважаючи, що вартість частини будинку з надвірними будівлями, які виділяються позивачеві менша від вартості ідеальної частки на 3 025 (три тисячі двадцять п`ять) гривень, суд доходить висновку про стягнення з відповідачів на її користь грошової компенсації у вказаному розмірі, саме по 1 008 (одній тисячі вісім) гривень 33 копійки з кожного з відповідачів.
Зважаючи на те, що представник позивача надав суду заяву, у якій просив судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п`ять) гривень 04 копійки та витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень не стягувати з відповідачів, суд доходить висновку про покладення судових витрат на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 79, 81, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, задовольнити частково.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 .
Виділити з будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 в натурі в окреме домоволодіння 45,80 відсотків житлового будинку:
-2-1 кухня площею 9,0 кв.м. вартістю 16 087 гривень;
-2-2 коридор площею 6,9 кв.м. вартістю 15 835 гривень;
-2-3 житлова площею 7,3 кв.м. вартістю 16 753 гривень;
-2-4 житлова площею 18,8 кв.м вартістю 17 865 гривень;
-погріб «під а», вхід до якого знаходиться у коридорі 2-2 (прибудова «а») вартістю 6 487 гривень;
всього 42,0 кв.м. по будинку та надвірні будівлі: сарай літ. Б вартістю 30 321 гривень, ворота з хвірткою № 2 вартістю 16 040 гривень, огорожа № 4 вартістю 15 091 гривень, разом по будинку і господарських спорудах на загальну суму 134 478 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення розміру частки, що їй виділяється від розміру ідеальної частки у сумі 1 008 (одна тисяча вісім) гривень 33 копійки.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення розміру частки, що їй виділяється від розміру ідеальної частки у сумі 1 008 (одна тисяча вісім) гривень 33 копійки.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відхилення розміру частки, що їй виділяється від розміру ідеальної частки у сумі 1 008 (одна тисяча вісім) гривень 33 копійки.
Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п`ять) гривень 04 копійки та витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) гривень покласти на ОСОБА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін:

Позивач : ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач-1: ОСОБА_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач-2: ОСОБА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач-3: ОСОБА_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_7 .

Суддя: Т.В. Дубас