Справа №477/843/20
Провадження №2-з/477/20/20
УХВАЛА

26 червня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

За результатом автоматизованого розподілу справ дані матеріали справи були розподілені судді Козаченку Р.В. Суддею Козаченком Р.В. у даній справі був заявлений самовідвід та після повторного автоматизованого розподілу справа надійшла мені судді Сауковій А.А.

Представником позивача адвокатом Лемешко О.В. у даній справі подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 4,615га, з кадастровим номером :01:000:0296, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, як-то: заборонити здійснювати на ній посів сільськогосподарських культур, вчиняти дії відносно земельної ділянки, пов`язаних із внесенням будь-яких добрив, пестицидів, засобів захисту рослин тощо.

Посилається на те, що на момент виконання рішення суду відповідачем можуть бути здійснені заходи, що протирічать інтересам позивача: засівання дворічною сільськогосподарською культурою, що вимагатиме додаткових зусиль та витрат для відновлення ділянки до необхідного стану.

Розглянувши заяву та докази в межах заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Такі висновки неодноразово висловлені в Постановах Верховного Суду при розгляді скарг на ухвали про застосування заходів забезпечення позову ( Постанови Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі №752/6255/18, від 17 жовтня 2018 року у справі № №183/5864/17-ц, від 08.10.2018 року у справі № 913/257/18).

Отже, наявність самого по собі позову про розірвання договору оренди не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки обгрунтованість заявлених вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті.

Представник позивача, звертаючись з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, серед іншого, посилається на те, що з 2018 року зазначена земельна ділянка не обробляється, що підтверджується довідками Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В той же час, в обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначає про можливість засівання земельної ділянки відповідачем.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем будь-яких дій, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, суд звертає увагу, що позивачем висувається вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки, що, у разі задоволення позову, тягне за собою припинення договірних правовідносин, в тому числі щодо використання земельної ділянки, що включає обробку землі. Зазначене вказує на тотожність позовних вимог з заходами забезпечення позову, які пропонує позивач.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лемешка О.В. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Перехідних положень ЦПК України від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя А.А. Саукова