Справа №461/3102/20>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого судді Фролової Л.Д., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» про відшкодування витрат закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року прокурор звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах Львівської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. В результаті ДТП потерпілі ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» та КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» відповідно. Згідно із заявою про збільшення позовних вимог, фінансування лікування проводилося за рахунок коштів міського бюджету та його вартість склала у загальній сумі 28467,34 грн. Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради витрати на лікування потерпілих від кримінального правопорушення.

Ухвала про відкриття провадження у справі на адресу позивача, а разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами на адресу відповідача та третіх осіб. Вказані процесуальні документи отримані учасниками справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2019 року (справа № 450/355/19) визнано ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому основне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткове покарання у виді 2 (двох ) років позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно з положеннями ст. 75 КК України звільнено засудженого від основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з текстом вироку, ОСОБА_1 , 15 вересня 2018 року, близько 15.40 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіка Польща НОМЕР_1 НОМЕР_2 та рухаючись ним по автодорозі «Київ-Чоп М06» у напрямку міста Чоп, на 545 км.+623 м., поблизу села Чишки Пустомитівського району Львівської області, чим порушив вимоги Правил Дорожнього Руху України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, в установлених межах не вибрав безпечної швидкості руху, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не впорався з керуванням та виїхав на ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль марки BMW 560 L реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , створив останньому небезпеку для руху на такій віддалі, при якій водій ОСОБА_2 , який рухався в тій смузі, був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення, внаслідок чого і відбулось зіткнення вказаних вище транспортних засобів та подальшого їх виїзджання на зустрічну смугу руху, по якій в цей час у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 та їх зіткнення. В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 пасажири автомобіля BMW 560 L реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у виді забою лівої легені, малого гематораксу зліва, переломів сьомого, восьмого, дев`ятого ребер зліва, травматичного розриву селезінки з крововиливом (об`ємом до 1500 мл. крові) в черевну порожнину, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження у виді: забою головного мозку важкого ступеню тяжкості, рана та синець лівої тьмяно-потиличної ділянки голови, закритого перелому обох кісток середньої третини правої гомілки, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння, та водій автомобіля AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої гомілкової кістки зі зміщенням, закритого перелому внутрішньої кісточки, розриву зчленування обох кісток в гомілковому-ступеневому суглобі та з підвивихом стопи та садно на чолі, які відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознаками тривалого розладу функції правої ноги.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з положеннями ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоров`я, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з довідки № 34 КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 16 квітня 2020 року, потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 16 по 25 вересня 2018 року (9 ліжкоднів). Загальна вартість лікування склала 2896,34 грн.

Згідно з довідкою КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» № 353 від 26 березня 2020 року малолітній потерпілий ОСОБА_3 , 2014 року народження, на лікуванні у відділення анестезіології та інтенсивної терапії, нейрохірургічному відділенні з 15 по 25 вересня 2018 року (10 ліжкодні). Вартість лікування склала 25571,00 грн.

При цьому, суд не погоджується із позицією відповідача щодо неналежності наведеного доказу довідки про вартість лікування. Така містить всі необхідні суду дані про потерпілого-пацієнта, вартість лікування за один ліжкодень, кількість днів в періоді лікування та загальна вартість послуг (а.с.12).

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету (АРК, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути вартість лікування потерпілих від кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з до ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету понесені комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» та комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» витрати на стаціонарне лікування потерпілого у сумі 28467 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят сім) грн 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (ДСА України) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Позивач: Львівська міська рада, 79008, м. Львів, площа Ринок, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова