Справа № 591/821/20
Провадження № 2/591/1363/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., за участю секретаря судового засідання Сітало Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/821/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 06.02.2020 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є наймачем вказаної на підставі ордеру на житлове приміщення. Разом із позивачем у квартирі зареєстрований відповідач син позивача. ОСОБА_2 вже більше 10 років тому виїхав до Російської Федерації в Ямало-Ненецький автономний округ, Надимський район, смт. Пангоди та постійно проживає там за адресою: АДРЕСА_2 . Повертатись в Україну не збирається. Ніяких перешкод у проживанні відповідачу ніхто не чинить. З 2007 року відповідач квартирою не користується, участі у витратах з її утримання та оплати комунальних платежів не бере. У той же час відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, що призводить до надмірних витрат позивача з її утримання.

Позивач до судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає, просить задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши надані докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 30.12.1988 року на підставі рішення Об`єднання «Хімпром» № 36 позивачу видано ордер на житлове приміщення № НОМЕР_1 на право зайняття квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 05.02.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований також син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Згідно з актом про непроживання свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 засвідчили, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 2007 року (а.с.13).

З до наданих позивачем документів вбачається, що відповідач проживає та є громадянином Російській Федерації, (а.с.8-10).

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, члена сім`ї наймача житлового помешкання.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 2. ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Суд погоджується з аргументами позивача щодо вибуття відповідача до іншого населеного пункту на постійне місце проживання, водночас відсутності поважних причин його не проживання за адресою місця реєстрації.

Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього, може бути подовжено наймодавцем, а у разі спору судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Враховуючи наведене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхав зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод йому у користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали його проживання, не створювалось, тривалий час він ним не користується з власної волі, житлово-комунальні послуги не сплачує, у зв`язку з чим позивач змушений нести додаткові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Оскільки позивач не заявляв вимогу щодо відшкодування судових витрат, суд не вирішує питання їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній) таким, що втратив право користування квартирою за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено та підписано 13 травня 2020 року.

Суддя О.В. Грищенко