Єдиний унікальний номер 333/204/20
Номер провадження 2/333/1001/20
20 травня 2020 року міста Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю секретаря судового засідання Кравець І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якуб`юк Юлія Арсенівна про визнання дійсним угоди купівлі-продажу,-
16.01.2020 року, позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просять суд: визнати дійсною договір купівлі-продажу нерухомості, укладений 17.10.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.10.1997 року на Південно-Українській Товарній Біржі «Славутич» за реєстровим № 001662, за яким ОСОБА_1 набула право власності на 17/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 зазначив, що уклала угоду купівлі- продажу з ОСОБА_2 , згідно якої продавець - ОСОБА_2 продав належну йому на праві приватної власності 17/25 частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а покупець ОСОБА_1 придбала вищевказане майно. Дана угода була посвідчена Південно-Українською Товарною Біржею «Славутич»,відповідно до ст.. 15 Закону України від 10.12.1991р. «Про товарну біржу» договір зареєстровано на Південно-Український товарній біржі «Славутич» у журналі реєстрації прав з нерухомості від 17.10.1997 року, реєстраційний № 001662. Крім того, ЗБТІ було зареєстровано право власності на 17/25 частини жилого будинку АДРЕСА_1 за позивачем на підставі Договору купівлі продажу, зареєстрованого Південно-Український товарній біржі «Славутич» 17.10.97 року № 001662. 18.12.2019 року також була проведена реєстрація права власності за позивачем на вищевказане майно державним реєстратором. В подальшому, позивач звернулась до нотаріуса Якиб`юк Ю. А. з метою оформлення угоди дарування на вищевказане майно на свою доньку, нотаріусом було роз`яснено, що необхідно підтвердити дійсність угоди в судовому порядку, оскільки угода купівлі продажу частини жилого будинку була оформлена не нотаріально, а на біржі, що є перешкодою для подальшого оформлення угоди.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року справа прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 26-27).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2020 року підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, але до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 20 травня 2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Ознайомившись з поясненнями сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
17 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований Південно-Українською Товарною Біржею «Славутич» за реєстраційним №001662, 17/25 частини жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
За умовами вказаного договору - продавець продав, а покупець придбав 17/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 820 кв.м. Балансова ціна частини житлового будинку становила 14 695 гривень, які продавець отримав повністю до підписання вказаного договору.
Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як збоку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння і користування ОСОБА_1 , частину житлового будинку, тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу.
Укладений договір сторонами нотаріально не посвідчувався, факт вчинення правочину посвідчено кер.відділа нерухомості Південно-Української Товарної Біржи «Славутич» та зареєстровано в журналі реєстрації за номером № № 001662 .
Відповідно до реєстраційного посвідчення від 17 жовтня 1997 року було зареєстровано право власності на 17/25 частини жилого будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого Південно-Український товарній біржі «Славутич» 17.10.97 року № 001662, записаний в реєстраційній книзі № 7р. № 1696 (а.с.7).
Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193758653 від 18.12.2018 року, 17/25 частини жилого будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с.8).
Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно з ст. 47 Цивільного кодексу Української PCP, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.
На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Таким чином, договір не містить умов, які б суперечили закону, а отже є вчиненим у встановленому законом порядку і відповідно дійсним.
Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання правочину дійсним, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу частини житлового будинку сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода; відбулося повне виконання договору та вищевказана частина житлового будинку передана позивачу; за договором купівлі-продажу до ОСОБА_1 перейшло право власності на частину житлового будинку. З моменту укладення договору та по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу частини житлового будинку. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину договору купівлі-продажу дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та у позивача відсутній інший шлях захистити свої права. Суд не має сумніву у достовірності документів, наданих позивачем, як доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 11, 15, 215, 328, 334, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якуб`юк Юлія Арсенівна про визнання дійсним угоди купівлі-продажу - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, укладений 17.10.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.10.1997 року на Південно-Українській Товарній Біржі «Славутич» за реєстровим № 001662, за яким ОСОБА_1 набула право власності на 17/25 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві положення ЦПК України в редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації:
АДРЕСА_1 особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якуб`юк Юлія Арсенівна, АДРЕСА_2
Повний текст судового рішення складено 20 травня 2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
місто Запоріжжя Е.Г.Стоматов