Справа № 2-174/1989 Головуючий у 1 інстанції: Іголкіна Р.І.
Провадження № 22-ц/811/961/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 травня 2020 року суддя судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду Струс Л.Б., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міського народного суду від 12 червня 1987 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання безвісті відсутньою ОСОБА_3 та рішення Стрийського міського народного суду від 4 квітня 1989 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи померлою,

встановила:

Встановлено, що оскаржуваними рішеннями заяви ОСОБА_2 задоволено, визнано ОСОБА_3 безвісті відсутньою та визнано ОСОБА_3 померлою.

Рішення суду від 12 червня 1987 року та від 4 квітня 1989 року оскаржила ОСОБА_1 подавши 21 січня 2020 року апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статті 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно з частиною першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині третій статі 2 ЦПК України, визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міського народного суду від 12 червня 1987 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання безвісті відсутньою ОСОБА_3 та рішення Стрийського міського народного суду від 4 квітня 1989 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи померлою було залишено без руху для подачі апеляційному суду клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 подала доповнення до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування заяви вказує, що в межах розгляду іншої справи неодноразово заявляла клопотання щодо витребування спадкової справи та рішень про визнання безвісті відсутньою та померлою, однак в її клопотаннях було відмовлено. На момент отримання всіх спірних рішень, була змушена також звертатись в РАЦС м.Стрий. Вказує, що події викладені нею в клопотанні перешкодили подати апеляційну скаргу.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд. А й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 також зазначає, що рішення про визнання безвісті відсутньою отримала 23.06.2016 року а рішення про визнання особи померлою отримала 12.05.2016 року.

Проте, ОСОБА_1 не обґрунтовано чому апеляційну скаргу подано лише 17 січня 2020 року, якщо про наявність оскаржуваних рішень їй стало відомо ще в 2016 році.

Вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 була обізнана про оскаржувані рішення та мала змогу подати апеляційну скаргу після ознайомлення з ними в 2016 році протягом встановленого строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Враховуючи наведене, вважаю що підстави наведенні в клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішень суду не є поважними, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на зазначені обставини та вимогу закону, в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішень суду слід відмовити, та відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міського народного суду від 12 червня 1987 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання безвісті відсутньою ОСОБА_3 та рішення Стрийського міського народного суду від 4 квітня 1989 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи померлою.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

ухвалила:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Стрийського міського народного суду від 12 червня 1987 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання безвісті відсутньою ОСОБА_3 та рішення Стрийського міського народного суду від 4 квітня 1989 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи померлою - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міського народного суду від 12 червня 1987 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання безвісті відсутньою ОСОБА_3 та рішення Стрийського міського народного суду від 4 квітня 1989 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання особи померлою.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Струс Л.Б.