Номер провадження 22-ц/804/868/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/868/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Корчистої О.І., Тимченко О.О.

за участю секретаря Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року цивільну справу №234/18113/19 за позовом Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» до ОСОБА_1 про встановлення вини у дорожньо-транспортній пригоді (головуючий в 1 інстанції суддя Мінаєв І.М.)

В С Т А Н О В И В:

КП «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення вини у дорожньо-транспортній пригоді. В обґрунтування якого зазначає, що 03 березня 2019 року за участю їх працівника ОСОБА_2 , якій керував трактором «Беларус 82,1», державний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , якій керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy» державний номер НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої було пошкоджено автомобіль відповідача. Вважають, що ДТП сталася з вини обох водіїв, та оскільки ця обставина має значення для визначення цивільної відповідальності учасників події і розміру відшкодування, то просили встановити 50% вини ОСОБА_1 у ДТП.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року у відкритті провадження за позовом КП «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» до ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суд помилково дійшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та між сторонами відсутній юридичний спір. Зазначає, що між сторонами існує спір щодо відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди; позовна заява містить посилання на відкрите судове провадження №234/14797/19 за позовом ОСОБА_1 до КП «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» про відшкодування шкоди. Позивач не позбавлений права згідно ч.5 ст.82 ЦПК України спростувати у загальному порядку певні обставини, які були встановлені у рішенні суду. Крім того, ст. 186 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті провадження, та у даному випадку підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі немає.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника відповідача до суду апеляційної інстанції надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання розумних строків розгляду та враховуючі, що особи, які приймають участь у справі скористались своїм процесуальним правом та подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача КП «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них», відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_3 , явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в пунктах 2, 3 постанови від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що 20.08.2019 року ними від ОСОБА_1 отримана досудова вимога про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу під час дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 03 липня 2019 року о 13-15 год. на перехресті вулиць О.Тихого та Магістральної у м.Краматорську за участю автомобіля «Volkswagen Caddy» під керуванням останнього та трактора «Белорус 82.1» під керуванням їх працівника ОСОБА_2 заявленою вимогою вони не погоджуються, вважають, що ДТП сталася у тому числі внаслідок порушення безпосередньо ОСОБА_1 правил Дорожнього руху України та просять встановити наявність 50 % вини в його діях під час ДТП.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилаючись на положення п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, зазначав, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами на час звернення до суду не існує юридичного спору та позивач передчасно звернувся до суду з зазначеним позовом.

Проте з такими висновками суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При поданні позовної заяви позивач посилався на положення статей 1166, 1187-1188 та 1193 ЦК України та просив встановити в діях відповідача невідповідність вимогам ПДР України і визнати його частку вини у ДТП.

Позовні вимоги пов`язані з деліктними правовідносинами щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна. Доводи, на які посилається позивач, є обставинами, які підлягають встановленню під час вирішення питання щодо наявності підстав для цивільної відповідності учасників ДТП, відшкодування шкоди та її розміру, і спрямовані на забезпечення ефективного судового захисту цивільних прав позивача та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства

Висновки суду щодо відсутності між сторонами спору не відповідають дійсності. При зверненні до суду позивачем повідомлено про досудову вимогу ОСОБА_1 за фактом пошкодження його транспортного засобу, з якою вони не погоджуються. Тобто убачається наявність спору про право. Крім того, з матеріалів справи убачається, що в провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа №234/1479/19 за позовом ОСОБА_1 до КП «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Висновки суду щодо невідповідності зазначеного в позові способу захисту вимогам ст.16 ЦК України є передчасним, оскільки відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень ст.185 - 187 ЦПК України під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі судом вирішується питання щодо відповідності позовної заяви положенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України та наявності підстав для відкриття провадження. Питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог на даній стадії не можуть вирішуватися.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що визначення предмета, підстав позову - це право, яке належить позивачу. Натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18 (провадження № 14-483цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 607/6865/18 (провадження № 14-212цс19).

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі помилково посилався на правовий висновок, якій висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц, оскільки вона постановлена у справі з іншими обставинами та предметом позову у вказаній справі є реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для відмови у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України оскільки справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, безпідставно відмовив у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому ухвала суду першої інстанції як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.І. Корчиста

О.О. Тимченко