Справа № 539/760/20
Провадження № 2/539/610/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У позові вказав, що в лютому 2020 року він дізнався, про існування виконавчого напису №1540 від 10.02.2020 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович виданого за зверненням відповідача про стягнення з нього заборгованості в розмірі 8 302 грн. 80 коп., а з урахуванням виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, загальна сума складає 9 533 грн. 08 коп.

Позивач стверджує, що в порушення вимог п.6 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач перед вчиненням виконавчого напису не направляв йому вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання, а також немає стверджень чи надавав нотаріусу докази направлення йому цієї вимоги. Крім того, йому не були надані докази переходу до відповідача відповідного права вимоги, оскільки первісним кредитором за договором факторингу було ТОВ «СС Лоун».

Крім того, у постанові про арешт коштів боржника вказана невірна адреса його місця реєстрації, що унеможливило отримання ним вимоги по сплаті боргу та призвело до неповідомлення про виконавчі дії. Позивач вважає, що даний факт є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач також вказує, що арешт було накладено на рахунок призначений для виплати заробітної плати, що є порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та призводить до порушення конституційних прав. Крім того, він є військовослужбовцем, який залучений до складу ООС у зв`язку з чим відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

На підставі вищевикладеного, позивач прохає визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., виданий 10.02.2020 про стягнення з нього заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному позовному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзив до суду не надіслав.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 17.02.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника при примусовому виконанні виконавчого напису №1540 виданого 10.02.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в межах виконавчого провадження №61286497 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в сумі 8 302 грн. 80 коп. (а.с.20-21).

Суть доводів позовної заяви зводиться до того, що позивач оскаржує безспірність такої заборгованості перед стягувачем.

З метою перевірки вказаних позивачем обставин ухвалою суду від 15.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було зобов`язано надати суду протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали документи та матеріали, на підставі яких відповідач має право стягнення з позивача коштів в сумі 8302 грн. 80 коп. та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 10.02.2020 №1540.

Вказану ухвалу було отримано відповідачем та третьої особою 21.04.2020, однак вона залишилася без належного реагування, тобто суду не були надані запитувані документи та матеріали.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що відповідач ухилилився від подання витребуваних доказів суд приходить до висновку про доведеність обставин, на які посилається позивач, а саме, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінфорс» в сумі 8 302 грн. 80 коп. не є безспірною, Відтак, виконавчий напис №1540 від 10.02.2020 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. є незаконним.

Зважаючи на те, що цивільно-правовий спір є наслідком передусім неправомірності вимог ТОВ «Фінфорс», суд вважає, що в даному випадку товариство є належним відповідачем по справі.

При цьому, суд враховує роз`яснення викладені в постанові Пленуму ВССУ РЦКС «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року №2, згідно якої питання про визначення складу учасників у справах цієї категорії та процесуального статусу нотаріуса має вирішуватися залежно від того, що є предметом оскарження.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 20 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 141, 247, 264, 265, 280 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (юридична адреса м. Київ, вул. Новопечерський провулок, 19/3, корпус 2, офіс 9, ), треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович (юридична адреса м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4а, офіс, 71) та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (юридична адреса м. Київ, вул. Р.Окіпної, 4а, офіс, 71) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 лютого 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем реєстровий номер №1540, яким задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 8 302 грн. 80 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко