Справа № 643/7176/20
Провадження № 6/643/189/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

при секретарі Петрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бакало В.О. про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бакало В.О. звернувся до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення перевірки майнового стану та опису рухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Вимоги подання обґрунтовує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 59013921 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1429/2006 від 12.04.2019, що видав Московський районний суд м. Харкова , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків та доходів щомісячно, починаючи з 22.12.2005 р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказав про наявність обставин, що ускладнюють виконання виконавчого документу, а боржник ухиляється від виконання виконавчого документу.

Суд, розглянувши подання разом з доданими до нього матеріалами, встановивши виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

На примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження ВП № 59013921 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1429/2006 від 12.04.2019, що видав Московський районний суд м. Харкова , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітків та доходів щомісячно, починаючи з 22.12.2005 р. і до досягнення дитиною повноліття.

02.05.2019 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем, керуючись статтею 57 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На адресу боржника неодноразово були направлені виклики з вимогою з`явитись на прийом до державного виконавця. Проте боржник жодного разу на прийом до державного виконавця не з`явився.

09.12.2019 року державний виконавець направив постанову про звернення стягнення на заробітну плату в ТОВ «Молочна компания «Галичина» ».

22.01.2020 року до віділлу надійшов лист з ТОВ «Молочна компания «Галичина», про те що боржник, звільнився на підставі п.1 ст.36КЗпП України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою : АДРЕСА_1 .

02.05.2019 державним виконавцем направлений виклик з вимогою з`явитись на прийом до державного виконавця, в якому було попереджено боржника про примусові заходи з метою виконання рішення суду (примусове проникнення до житла боржника, опис та реалізація всього майна, що належить боржнику на праві власності). Проте боржник жодного разу на прийом до державного виконавця не з`явився

19.06.2019 р. державним виконавцем було здійснено вихід за адресою мешкання боржника, а саме: АДРЕСА_1 за результатами якого перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, боржник ОСОБА_1 відмовився відчиняти двері, про що було складено відповідний акт.

25.10.2019р., державним виконавцем було здійснено вихід за адресою мешкання боржника, а саме: АДРЕСА_1 за результатами якого перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, боржник ОСОБА_1 відмовився відчиняти двері, про що було складено відповідний акт.

18.03.2020 р., державним виконавцем було здійснено вихід за адресою мешкання боржника, а саме: АДРЕСА_1 за результатами якого перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, боржник ОСОБА_1 відмовився відчиняти двері, про що було складено відповідний акт.

12.11.2019р. державним виконавцем направлений виклик з вимогою з`явитись на прийом до державного виконавця, в якому було попереджено боржника про примусові заходи з метою виконання рішення суду (примусове проникнення до житла боржника, опис та реалізація всього майна, що належить боржнику на праві власності). Проте боржник жодного разу на прийом до державного виконавця не з`явився

Станом на 04.05.2020 р., боржник ОСОБА_2 вимоги виконавчого документа не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.439ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст.28 Закону України«Про виконавче провадження»копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст.311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод1950року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судом за наявними в матеріалах доказами встановлено, що Акти державного виконавця про вихід за місцем мешкання боржника від 19.06.2019, 25.10.2019, 18.03.2020 не містять відомостей про наявність понятих при виході за місцем мешкання боржника, що викликає у сумніви щодо того, що боржник не відчинив двері. Крім того, матеріали подання не містять підтверджень, що боржник отримував виклики державного виконавця, а також те, що виконавцем були здійснені всі необхідні запити у відповідні органи з метоюз`ясування майнового стану боржника.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Д. Мельникова