печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1224/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про зобов`язання визнати та включити вимогу кредитора до складу проміжного ліквідаційного балансу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» (далі - відповідач, ДП МВС України «Інформ-Ресурси»), в якому просить суд зобов`язати Державне підприємство МВС України «Інформ-Ресурси» () в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у розмірі 530 414, 00 грн. (п`ятсот тридцять тисяч чотириста чотирнадцять грн. 00 коп.) як заподіяні збитки, та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у 2014 році в його законному володінні та користуванні знаходився автомобіль «Range Rover Supercharged 4.2» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2009 року випуску, чорного кольору, номер кузову (шасі) НОМЕР_3 (надалі - автомобіль). Даним автомобілем позивач користувався на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . 07.08.2014 року вказаний автомобіль був вилучений із володіння позивача інспектором ДПС та переданий на зберігання на спецмайданчик ДП МВС України, про що складений відповідний акт прийому затриманого транспортного засобу № 1820 від 07.08.2014 року. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року за клопотанням слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за № 0004758 від 01.08.2015 року, було накладено арешт на вказаний автомобіль та визначено місце його зберігання - спецмайданчик (№ 6) Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська дорога, 29-а. Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 року вказаний арешт на автомобіль в частині заборони користуватися транспортним засобом було скасовано та постановлено передати автомобіль і ключі від нього позивачу на відповідальне зберігання. Також позивач зазначає, що 10.07.2018 року він прибув разом із слідчим Малиновського ВП на спецмайданчик (№ 6) Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» для отримання автомобіля, однак він був там відсутній. Позивач вказує, що вищевказаний автомобіль був виданий невідомій особі на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду м. Одеси від 30.05.2018 року, відповідно до якої скасовувався арешт на нього та визнано право власності на цей автомобіль за ОСОБА_2 і зобов`язано директора ДП МВС України «Інформ-Ресурси» видати даний автомобіль ОСОБА_2 . За твердженням позивача, вказана ухвала слідчого судді Апеляційного суду м. Одеси від 30.05.2018 року є підробленою.

Також позивач зазначає, що 11.07.2018 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за фактом зникнення автомобіля було внесено відомості до ЄРДР за № 0002407 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

З метою компенсації завданої матеріальної шкоди, 13.12.2018 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» із претензією про повернення автомобіля або виплати його ринкової вартості. 21.12.2018 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» із вимогою про включення грошової претензії щодо відшкодування вартості автомобіля до проміжного ліквідаційного балансу. Однак, на час звернення із позовом до суду, вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача не включені.

В якості обґрунтування правових підстав позову позивач посилається на ст. ст. 22, 386, 396, 1166 ЦК України, за якими особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити будь-яким державним реєстраторам здійснювати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-які дії з припинення Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресури» ().

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.01.2019 року справу було передано судді Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.01.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про зобов`язання визнати та включити вимогу кредитора до складу проміжного ліквідаційного балансу, судове засідання для розгляд по суті призначено на 30.05.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про зобов`язання визнати та включити вимогу кредитора до складу проміжного ліквідаційного балансу відмовлено.

29.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та додаткові письмові пояснення в яких останній просить в позові відмовити, оскільки з 29.10.2018 року ДП МВС України «Інформ-Ресурси» перебуває у стані припинення шляхом ліквідації, а з ухвали Апеляційного суду Одеської області від 23.01.2018 року по справі № 521/19304/17 вбачається, що Малиновським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004758, внесеному до ЄРДР 01.08.2015 року за фактом затримання автомобіля «Range Rover Supercharged», кузов НОМЕР_3 , 2009 року випуску, д/н НОМЕР_2 , при перевірці якого по реєстраційним облікам було встановлено, що він на території України не зареєстрований. Згідно висновку спеціаліста від 30.07.2015 року № 16/185/1538/11 о/р було встановлено, що ідентифікаційний номер кузову змінений не в заводських умовах та встановлений первинний номер кузову зазначеного транспортного засобу - НОМЕР_5 . Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Окрім того, пунктом 8 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Отже, законодавством визначено спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби. Однак, позивачем не було надано доказів на підтвердження здійснення державної реєстрації транспортного засобу та доказів того, що він є реальним власником транспортного засобу марки «Range Rover Supercharged», д/н НОМЕР_2 .

30.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про залучення доказів у справі, а саме листа Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 11.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0002407 має статус потерпілого.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року у зв`язку із частковим задоволенням клопотаннями представника відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні було оголошено перерву до 22.08.2019 року.

22.08.2019 року, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, справу було знято зі складу та призначено на 28.11.2019 року.

22.08.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів по справі.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено та у зв`язку з неявкою представника відповідача, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.03.2020 року.

24.03.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

В судове засідання 25.03.2020 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , яке міститься у матеріалах справи, власником автомобіля марки «Range Rover» моделі «Supercharged 4.2», 2009 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , являється ОСОБА_3 .

Автомобіль марки «Range Rover», 2009 року випуску, чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , 07.08.2014 року на підставі акту № 1820 прийому затриманого транспортного засобу, було передано на зберігання до спецмайданчика (№ 6) Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року у справі № 521/19304/17 за клопотанням слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за № 0004758 від 01.08.2015 року, було накладено арешт на автомобіль «Range Rover», кузов НОМЕР_3 , 2009 року випуску, р/н НОМЕР_2 , та визначено місце його зберігання - спецмайданчик (№ 6) Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська дорога, 29-а.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 року у справі № 521/9495/18 вказаний арешт на автомобіль в частині заборони користуватися транспортним засобом було скасовано та постановлено передати автомобіль і два ключі від нього володільцю - ОСОБА_1 на відповідальне зберігання.

Постановою старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області від 06.07.2018 року про зміну умов та місця зберігання речових доказів у кримінальному провадженні постановлено змінити умови та місце зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: автомобіля марки «Land Rover Range Rover» 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та вирішено передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2018 року у справі № 521/11659/18-к задоволено клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та накладено арешт на документи, вилучені в ході проведення огляду приміщень, розташованих на території спецмайданчику № 2 Одеської філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», а саме: акт № 1820 прийому затриманого транспортного засобу; квитанцію ПАТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 про сплату послуг зберігання автомобіля; заяву щодо повернення автомобіля; ухвалу слідчого судді Апеляційного суду міста Одеси від 30.05.2018 року у справі № 505/7842/17-ц; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копії довіреності зареєстрованої за № 3252 від 17.10.2015 року; копії паспорта НОМЕР_7 .

24.07.2018 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом до в.о. директора Одеської філії Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», у якому просив надати інформацію та копії документів, що стосуються передачі автомобіля марки «Range Rover», 2009 року випуску, чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , номер кузову (шасі) НОМЕР_3 громадянину ОСОБА_2

17.08.2018 року представник позивача звернувся із аналогічним адвокатським запитом до Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», у якому просив надати інформацію та копії документів, що стосуються передачі автомобіля марки «Range Rover», 2009 року випуску, чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , номер кузову (шасі) НОМЕР_3 громадянину ОСОБА_2 .

Листом (вих. № 525 від 28.08.2018 року) Державне підприємство «Інформ-Ресурси» Міністерства внутрішніх справ України повідомило представника позивача про те, відповідно до пункту 20 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. ДП «Інформ-Ресурси» МВС України не є територіальним органом Національної поліції; ДП «Інформ-Ресурси» МВС України не являється стороною кримінального провадження, а отже не може нести відповідальність за збереження речових доказів.

Відповідно до висновку про вартість колісного транспортного засобу «Range Rover Supercharged 4.2» від 11.12.2018 року, складеного експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітичний центр Драбнова», ринкова вартість «Range Rover Supercharged 4.2», 2009 року випуску на дату аналізу становить (із заокругленням) 530 414 (п`ятсот тридцять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 00 коп.

13.12.2018 року позивач звернувся із претензією до голови комісії з припинення Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» щодо повернення в строк до 19.12.2018 року автомобіля або перерахунку його ринкової вартості.

21.12.2018 року позивач звернувся до голови комісії з припинення Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» із вимогою про включення грошового зобов`язання до складу проміжного ліквідаційного балансу, у якій вимагав включити свої грошові вимоги щодо відшкодування вартості втраченого автомобіля марки «Range Rover Supercharged 4.2», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2009 року випуску, на суму 530 414, 00 грн. (п`ятсот тридцять тисяч чотириста чотирнадцять грн. 00 коп.) до проміжного ліквідаційного балансу ДП МВС України «Інформ-Ресурси».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам сторін, суд виходить із такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право. Причому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Законом України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» констатована заборона експлуатації незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, передбачено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків (далі - Порядок № 1388).

Згідно з п. 15 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складених частин (кузова, шасі, рами, двигуна) не допускається.

Порядок № 1388 є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Обґрунтовано суд приходить до висновку про те, що зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, як власність особи; експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд в постанові від 02.09.2019 року у справі № 712/4407/17 (провадження № 61-25480св18).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті та така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами визначається обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення шкоди, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Крім того, позивач у таких справах повинен довести право його звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, зокрема, що внаслідок неправомірних дій органу державної влади саме йому завдано шкоди.

Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача, які призвели до втрати належного йому на праві користування транспортного засобу, позивачу завдано матеріальну шкоду в сумі 530 414,00 грн.

Разом із тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження законного права володіння та користування спірним транспортним засобом. Так, в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надані документи, які б підтверджувати правомочність позивача на володіння та користування автомобілем марки «Range Rover», 2009 року випуску, чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , номер кузову (шасі) НОМЕР_3 .

Не є позивач і власником вказаного транспортного засобу, адже як зазначалось вище, згідно із наявними в матеріалах справи документами автомобіль марки «Range Rover», 2009 року випуску, чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , номер кузову (шасі) НОМЕР_3 належить громадянину ОСОБА_3 .

Пунктом 8 Порядку № 1388, у редакції, яка діяла на час затримання транспортного засобу, передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Цим же пунктом Порядку № 1388 передбачено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Суд зауважує, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на яке посилається позивач у позовній заяві, як на підставу законного володіння транспортним засобом, не є тим єдиним документом, що підтверджує законне право володіння та користування транспортним засобом.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що оскільки ані право власності позивача, ані право володіння та користування спірним автомобілем матеріалами справи не підтверджується, то у позивача відсутні правові підстави вимагати відшкодування шкоди, завданої внаслідок зникнення транспортного засобу.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що на транспортний засіб, який знаходився у володінні позивача, був накладений арешт ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року у справі № 521/19304/17 за клопотанням слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за № 0004758 від 01.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, та автомобіль «Range Rover», кузов НОМЕР_3 , 2009 року випуску, р/н НОМЕР_2 був поміщений на спецмайданчик.

У рамках даного кримінального провадження, проведено експертизу, у ході проведення якої встановлено, що ідентифікаційний номер кузову змінений не в заводських умовах та встановлений первинний номер кузову зазначеного транспортного засобу, який значиться як: SALLMAM348A285684, що підтверджується відомостями, які викладені в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2017 року у справі № 521/19304/17.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 у встановленому чинним законодавством порядку не набував право власності на транспортний засіб, і більш того не міг набути таке право, оскільки ідентифікаційні номери транспортного засобу і його реєстраційні документи, на момент вилучення автомобіля, не були справжніми, а відтак, суд доходить до висновку, що вказаний транспортний засіб не міг бути законним об`єктом цивільних прав.

Стосовно доводів позивача про те, що вина у заподіянні йому шкоди саме відповідачем підтверджується наявністю відкритого кримінального провадження № 0002407 за фактом використання завідомо підробленого документа та заволодіння автомобілем, яким користувався позивач, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність лише кримінального провадження, без відповідного обвинувального вироку суду, не є беззаперечним доказом вини відповідача.

Неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди, чого під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено належними доказами.

Суд також звертає увагу на те, що за приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Як визначено у ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 265210047 від 31.07.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача;

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, відшкодуванню не підлягає. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 34, 37 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1, 8, 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, ст. ст. 22, 1166, 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274-279, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про зобов`язання визнати та включити вимогу кредитора до складу проміжного ліквідаційного балансу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 07.04.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко