Справа № 180/354/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Тананайської Ю.А.

за участю секретаря Новоселецької К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу № 180/354/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №0000233 від 16.05.2018 року звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в результаті злочинних дій відповідача ОСОБА_2 йому було завдано легкі тілесні ушкодження та моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, пережитих ним у зв`язку із самим фактом нападу відповідача на нього у громадському місці біля самої школи на очах у неповнолітніх та його доньки, інших батьків та вчителів, принизивши його чоловічу гідність, депутата, правозахисника та адвоката, душевними стражданнями, зв`язаними з тим, що він не міг користуватися всіма благами та перевагами, які давав мобільний телефон, вилучений відповідачем 15.05.2018 року. Крім того, він сильно хвилювався та страждав від того, що відповідач може розповсюдити фото його особистого життя, які зберігалися на момент вилучення відповідачем його мобільного телефону 15.05.2018 року. Хід у його житті був повністю порушений. Через дану подію він переживав дуже сильний стрес та перебував у пригніченому стані. Вищезазначені обставини підтверджуються даними судово-медичної експертизи та матеріалами кримінального провадження №0000233 від 15.05.2018 року. Також йому стало відомо, що відповідач має тісні зв`язки із суддею Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 та може уникнути покарання. Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я під час нападу, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 50000 гривень, та просить стягнути її з відповідача на його користь.

26 березня 2020 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування вимог зазначив, що вважає за необхідне збільшити позовні вимоги у сумі 3128,00 гривень матеріальної шкоди з тих підстав, що у зв`язку з вчиненням ОСОБА_2 проти нього злочину, останнім було пошкоджено внаслідок цього злочину його мобільний термінал Xiaomi Redmi 4A 2/16 GB Gold (золотий) IMEI/ SN : НОМЕР_2 вартістю 2829,00 гривень та чохол UTTY Xiaomi Redmi 4A BOOL вартістю 299,00 гривень. Дану обставину ОСОБА_2 під час надання показів у суді першої та апеляційної інстанції підтвердив особисто, як і в частині факту довготривалих неприязних стосунків відносно нього, завдання йому тілесних ушкоджень, так і в частині протиправного вилучення і пошкодження його майна. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 3128 гривень.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін.

19 березня 2020 року відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у повному обсязі у позові до нього про відшкодування моральної шкоди. Свій відзив обґрунтував тим, що проти цивільного позову заперечує у повному обсязі, бо ним не надано суду ніяких доказів, що він мав якісь душевні страждання та переживання. Під час слухання справи кримінального провадження на питання захисника, чи звертався він до лікаря психіатра чи лікаря невропатолога щодо надання йому медичної допомоги, останній відповів, що в цьому немає потреби і він не звертався, також відмовився відповісти, чи отримував медичну допомогу щодо тілесних ушкоджень. Та обставина, що ОСОБА_1 отримав страждання від того, що не користувався телефоном в той проміжок часу, коли вони були в поліції, не може бути взята до уваги, так як саме телефон став причиною конфлікту, спровокований саме ОСОБА_1 , він припинив його незаконні дії та захистив свої права, гарантовані ч.1 ст. 307 ЦК України та ст. 32 Конституції України. Зазначене у позовній заяві те, що він нібито напав на нього на очах його неповнолітньої доньки, інших батьків та вчителів є теж надуманим, так як в своїх поясненнях при слуханні кримінального провадження суду останній пояснив, що його донька пішла до школи і їхнього конфлікту не бачила, а батьків, вчителів та очевидців конфлікту не назвав. Посилання на його зв`язок із головою Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 і те, що завдяки ньому він може уникнути покарання є надуманим та таким, що не відповідає дійсності, так як у матеріалах справи кримінального провадження є ухвала про самовідвід від участі у справі. Тому заявлені позовні вимоги не підтверджуються доказами.

26 березня 2020 року ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, у якому просив відшкодувати на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 гривень та матеріальну шкоду у розмірі 3128 гривень. Відомості, викладені у відзиві, не визнає повністю у зв`язку з їх невідповідністю дійсним обставинам справи, зокрема установлених вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2019 року №195/1797/18 та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.02.2020 року №195/1797/18, згідно яких ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень. При цьому судами встановлено всі доводи ОСОБА_2 щодо його невинуватості, є суперечливими та безпідставними. Під час судових засідань Сушко О.М. особисто знайомився із висновком експерта №97-Е-У від 29.05.2018 року, відповідно якого проведено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та виявлено тілесні ушкодження, які відповідають подіям 15.05.2018 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Даний висновок ОСОБА_2 не заперечувався та не оскаржувався. ОСОБА_2 зазначив, що його телефон і став причиною конфлікту. Відомості, які містилися у ньому, мали службовий і приватний характер, розповсюдження яких може спричинити шкоду його інтересам та інтересам третіх осіб. Свідки у кримінальному провадженні підтвердили, що подія мала місце біля школи, це відображено на відео та фото з його телефону, досліджено як доказ по справі №195/1797/18, підтверджено агресивну поведінку ОСОБА_2 стосовно нього та намагання спровокувати на конфлікт. Відомості ОСОБА_2 щодо його зв`язків з головою Томаківського районного суду ОСОБА_3 не оспорюються самим ОСОБА_2 та було особисто підтверджено ним у судах першої та апеляційної інстанцій. Після подій 15.05.2018 року голова Томаківського районного суду ОСОБА_3 почав перешкоджати йому у здійсненні незалежної професійної діяльності як адвоката у Томаківському районному суді, у справах, у яких він представляє та захищає клієнтів, суддя Скрипченко Д.М. подає самовідводи та затягує розгляд справи. Після подій 15.05.2018 року він та його родина сильно хвилювалися про перебіг подальших подій. На той час його донька навчалася у одному класі з сином ОСОБА_2 , що могло спричинити і фізичної шкоди його доньці. Крім того ОСОБА_2 систематично ухилявся до 18.01.2019 року від участі у судових засіданнях, у судовому засіданні 18.01.2019 року звертався до нього на «ти», показував йому жести, принижуючі його гідність, добровільно відшкодовувати йому шкоду відмовляється. Внаслідок кримінального правопорушення та заподіяння тілесних ушкоджень, протиправної поведінки ОСОБА_2 щодо нього, викрадення і пошкодження його телефону, йому було заподіяно нервовий стрес, душевні та фізичні страждання, тілесні ушкодження, внаслідок чого погіршився його фізичний стан здоров`я. Він був змушений витрачати свій час на виїзд до судово-медичного експерта, поїздки в поліцію, на судові засідання до Марганецького міського суду Дніпропетровської області, Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заданої злочином, в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вважає, що моральна шкода завдана хвилюваннями під час розгляду кримінального провадження, від завданих тілесних ушкоджень відчував фізичний біль, хвилювався за членів своєї родини. Зазначена подія вплинула на його авторитет як адвоката, депутата. На лікуванні не перебував, тільки звертався за першою допомогою. Докази завдання матеріальної шкоди містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що зазначена ситуація виникла в зв`язку з тим, що позивач ображав публічно його дружину, вважає розмір моральної шкоди недоведеним, під час досудового розслідування телефон повернуто позивачу цілим, без пошкоджень, про що позивач написав розписку, без будь-яких зауважень.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року по справі №195/1797/18 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Цивільний позов, заявлений ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 50000 гривень задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 5000 гривень (а.с.11-18).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року по справі №195/1797/18 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в частині вирішення судом вимог про стягнення моральної шкоди скасовано та призначено з цього приводу новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с.19-23).

Вироком встановлено вчинення злочину ОСОБА_2 за наступних обставин: ОСОБА_2 15 травня 2018 року, близько 08 годині 05 хвилин, знаходячись поблизу Томаківської ЗОШ № 1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , саме біля транспортного засобу належного ОСОБА_1 на грунті довготривалих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, смикнув руками за руки ОСОБА_1 , від чого останній впав на коліна, одразу після чого, продовжуючи утримувати ОСОБА_1 руками за руки, протягнув останнього по асфальтному покриттю, спричинивши тим самим потерпілому тілесні ушкодження, у вигляді осадження по передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу і лівої гомілки, осадження в проекції правого колінного суглобу, 2-х синців на лівій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди« (зі змінами та доповненнями) було роз`яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно акту судово-медичного обстеження №78 ОСОБА_1 , розпочатого 16.05.2018 року, у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: осаднення по передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу і лівої гомілки, осаднення в проекції правого колінного суглобу, 2-х синців на лівій верхній кінцівці, садна на спині праворуч. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, зважаючи на характер виявлені тілесні ушкодження утворилися від ударної, ударно-ковзаючої і ковзаючої дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах і ковзанні об поверхню такого (таких). Давність утворення тілесних ушкоджень становить 1-2 доби до судово-медичного обстеження та може відповідати подіям 15.05.2018 року (а.с.5-6).

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), враховуючи тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами по справі та повинні бути стягнуті з відповідача.

Разом з цим, з огляду на тривалість вказаних страждань, характеру немайнових витрат, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди надмірно завищеним, у зв`язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, а саме в розмірі 2000 гривень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданих йому збитків у розмірі 3128 гривень, як вказано позивачем, за пошкодження внаслідок цього злочину його мобільного терміналу Xiaomi Redmi 4A 2/16 GB Gold (золотий) IMEI/ SN : НОМЕР_2 вартістю 2829 гривень та чохол UTTY Xiaomi Redmi 4A BOOL вартістю 299,00 гривень, оскільки відповідно матеріалів кримінального провадження №195/1797/18, сторінка 162-163 тому 2, де міститься протокол огляду від 15.05.2018 року, згідно якого мобільний телефон Xiaomi, IMEI : НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_2 має не порушену цілісність. Огляд проводився у присутності ОСОБА_1 під протоколом містяться підписи ОСОБА_4 С, та Сушка О.М. Доказів щодо пошкодження телефону та чохлу матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди відноситься до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 80, 81, ч.1 ст. 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 2000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача, ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 1 червня 2020 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська