Справа № 948/204/20
Номер провадження 2/948/124/20
06.05.2020 Машівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Кравець С.В.,
за участю: секретаря Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
13.03.2020р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.48).
06.05.2020р. постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.43).
Відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи за місцем проживання повідомленим позивачем, оскільки знята з реєстрації 21.03.2019р., натомість поштові конверти повернулися до суду з відмітками «адресат не проживає» (а.с.56,63-64, 71-72). Крім цього, вона викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с.60-61, 68-69), але до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала.
Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 20.12.2007 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому змінило свою назву на АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг без номера. В заяві зазначено, що остання згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифів, які були надані в письмовому вигляді. За умовами заяви банк видав Клієнту картку - Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів у році. Банк має право в будь-який час збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт, який становить 2000 грн. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, більше ніж на 120 днів, у зв`язку з цим банк змушений буде звернутися в суд, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову (а.с.16, 38-39).
Згідно Довідки про умови кредитування, щомісячний платіж становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості та вноситься до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.17).
Крім цього, позичальник сплачує комісію за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки Приватбанку - 3% від суми операції, в банкоматах других банків України - 3% +5 грн, в закордонних банкоматах - 3% +15 грн. Комісія за несвоєчасне погашення заборгованості - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн в місяць. Комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів на рахунку, але не більше 10 грн. Процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 4,5%. Крім цього, комісія за безготівковий платіж в системі (Приват 24) - 2% від суми операції (а.с.17).
На підтвердження своїх доводів позивач надав, Заяву і Довідку про умови кредитування, які підписані відповідачем, а також Умови та Правила надання банківських послуг, які останньою не підписані (а.с.16-32).
За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Розглядаючи доводи позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці додані до позову Умови та правила банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 20.12.2007 року (а.с.16) та Довідки про умови кредитування (а.с.17) підписаних відповідачем відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом та відсотках по ст. 625 ЦК України, стягнути заборгованість за пенею та штрафи, при цьому, обґрунтовуючи право вимоги Умовами договору.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці додані до позову Умови надання кредиту розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати пені та зафіксовані, саме в тих документах, що додані банком до позовної заяви.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р., банк повинен повідомити споживача про умови кредитування та узгодити з ним саме ті умови, про які вважав узгодженими банк.
Отже, оскільки додані банком Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність про стягнення пені, а відтак позов в частині стягнення пені є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони не погоджували інший розмір процентів ніж установлений законом.
У своєму розрахунку банк навів розрахунок відсотків за ст. 625 ЦК України, що становить 6969,72 грн (а.с.15).
Натомість суд не погоджується з зазначеним розрахунком, оскільки за базову відсоткову ставку банк взяв 86,40 % замість установлених законом 3%. Отже, оскільки з наданих розрахунків прострочена заборгованість стала виникати з 01.03.2019р. і щомісячно сума змінювалась до 20.01.2020р. (дата станом на яку банком проведено розрахунок), а тому розрахунок слід проводити виходячи з кількості днів прострочення за кожною сумою (а.с. 15).
Отже розрахунок 3% річних буде таким:
1)489, 97 грн (прострочена заборгованість на 01.03.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 1, 22 грн (за березень 2019 року);
2)1422, 16 грн (прострочена заборгованість на 01.04.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 3, 41 грн (за квітень 2019 року);
3)2377, 08 грн (прострочена заборгованість на 01.05.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 5, 94 грн (за травень 2019 року);
4)3425, 19 грн (прострочена заборгованість на 01.06.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 8, 22 грн (за червень 2019 року);
5)4559, 74 грн (прострочена заборгованість на 01.07.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 11, 40 грн (за жовтень 2019 року);
6)5789, 89 грн (прострочена заборгованість на 01.08.2019р.) х (3% х 31/365)/100% = 14, 47 грн (за серпень 2019 року);
7)7119, 49 грн (прострочена заборгованість на 01.09.2019р.) х (3% х 30/365)/100% = 17, 09 грн (за вересень 2019 року);
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 1321, 15 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання невідоме, місце проживання повідомлене позивачем: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець