Номер провадження: 22-ц/813/5804/20
Номер справи місцевого суду: 520/5617/19
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни про відшкодування шкоди,

встановив:

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», державного реєстратора Комунального підприємства (далі - ДР КП) «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що незаконними діями відповідачів позивачку було виселено з житла, що завдало їй матеріальної та моральної шкоди.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві містилась заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволені позову відмовити посилаючись на те, що з 26.03.2018 року по 29.11.2018 року ТОВ «Кей-Колект» був власником майна і не знав про невідповідність реєстрації права власності чинному законодавству.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», ДР КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. про відшкодування шкоди було задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 9,94 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 280,68 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року, постановлення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В свою чергу ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року, в частині стягнення зТОВ «Кей-Колект» суми моральної шкоди у розмірі 1000 грн., та постановлення в цій частині нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 01.06.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 01.06.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (т.2, а.с.58-67, 70).

Також слід зазначити, що зворотнє повідомлення про повторне направлення на адресу ДР КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. вищевказаної копії ухвали суду повернулась на адресу суду 19.05.2020 року звідміткою: «адресат відсутній», (т.2, а.с.71-72), у зв`язку з чим розгляд справи призначено ухвалою суду від 21.05.2020 року (т.2, а.с. 73) та відбувся 01.06.2020 року, через перебування головуючого судді з 25 по 29 травня 2020 року на навчанні у НШСУ (т.2, а.с.74).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та необхідності відмови в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Кей-Колект», виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 у сумі 45000 доларів США.

У цей же день між Банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого останні відповідають майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , за зобов`язаннями ОСОБА_6 у кредитному договорі №0.

12.12.2011р. Банк та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір Факторингу № 1, Договір відступлення права вимоги № б/н, за якими право вимоги кредитної заборгованості Банку до ОСОБА_1 за Договором, відступлені ТОВ «Кей-Колект». На виконання Договору Факторингу № 1 складено Акт приймання-передачі прав вимог від 12.12.2018р. Таким чином, у зобов`язанні за даними договорами змінився кредитор.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2013р., ухваленому у справі №1512/7373/2012, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.10.2007 р. в сумі 65 226,45 доларів США, що станом на 17.05.2013 р. еквівалентно по курсу НБУ грошовій сумі у розмірі 521 355,01 грн.

Старшим державним виконавцем Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ 5.09.2016 р. з приводу виконання цього рішення суду відкрито виконавче провадження №52107341.

26.03.2018 р. державним реєстратором КУ «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.03.2018р. індексний номер 40317668, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект».

Однак, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2018 року скасовано рішення державного реєстратора КУ «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.03.2018р. індексний номер 40317668, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Кей-Колект».

Усунуто перешкоди з боку ТОВ «Кей-Колект» в користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вселення її до цієї квартири (т.1, а.с. 37-39).

Однак, у зв`язку з відмовою відповідача добровільно виконати рішення суду від 18.10.2018 року, позивачка подала відповідну заяву в Другий Київський ВДВС м. Одеси.

17.01.2019 року Другим Київським ВДВС м. Одеси було відкрито виконавче провадження (т.1, а.с. 42).

У зв`язку з цим, 24.01.2019 року за участю державного виконавця, працівників Київського відділу поліції у м. Одеса, представника ТОВ «Кей-Колект» було здійснено вселення позивача в зазначену квартиру, про що складений відповідний акт (т.1, а.с. 44).

Крім того, 31.01.2019 року державним реєстратором Панфіловою О.І. на підставі заяви ОСОБА_1 та рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2018 року було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.03.2018 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кей-Колект» та відновлено право власності позивачки на квартиру (т.1, а.с. 46).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів - ТОВ «Кей-Колект» та ДР КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І. в солідарному порядку збитки у розмірі 150819,41 грн., зазначаючи, що дана сума складається з:

- заподіяної шкоди майну в розмірі 800 грн.,

- витрат по придбанню одягу в розмірі 4500 грн.,

- витрат по оренді житла у загальному розмірі 74326,38 грн.,

- витрат по сплаті комунальних послуг в загальному розмірі - 11193,03 грн.,

- моральної шкоди в розмірі 60000 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи, що позивачка зазнала моральних страждань саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді.

Разом з тим, відмовляючи у стягненні матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із недоведеністю позовних вимог.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом даної норми закону для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, суд першої інстанції вказав, що позивачці не було завдано шкоди майну у зв`язку з проникненням і зломом квартири, в результаті чого були пошкодженні замки в квартирі позивача, у зв`язку з чим нею були понесені витрати на заміну замків у розмірі 800 грн. При цьому суд виходив із того, що з акту державного виконавця від 24.01.2019 року вбачається, що представником ТОВ «Кей-Колект» добровільно було передано ключі від квартири, та ОСОБА_1 вселено в квартиру, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що замки пошкодженні не були.

Однак, судом не було враховано, що замки були зламані в дверях квартири позивачки представниками ТОВ «Кей-Колект» під час її виселення, та замінені на свої. При вселені ОСОБА_1 був переданий неповний комплект ключів від замків, з метою уникнення подальшого проникнення в квартиру, позивачка була вимушена здійснити заміну замків на нові про що свідчить товарний чек (т.1, а.с. 72).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення орендної плати, так як суд зазначив, що з 26.03.2018 року по 29.11.2018 року ТОВ «Кей-Колект» був власником іпотечного майна. Тобто, ТОВ «Кей-Колект» не знав і не міг знати про невідповідність реєстрації права власності чинному законодавству, яка буде встановлена в майбутньому.

Також суд зазначив, що в наданих договорах оренди, суму орендної плати було збільшено вдвічі відповідно до другого договору оренди, що не відповідає ринковим цінам на той період часу. Окрім того не надано доказів, що орендодавець отримав вказані кошти та сплатив за них податок відповідно до закону.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні витрат по сплаті комунальних послуг в загальному розмірі - 11193,03 грн., оскільки після вселення позивачки в квартиру з`ясувалось, щоТОВ «Кей-Колект» не сплачувало комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утримуванням квартири за період з 26.03.2018 року (момент реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект») по 31.01.2019 року (реєстрація права власності на квартиру за позивачкою).

Сума заборгованості ТОВ «Кей-Колект» по сплаті комунальних послуг та інших витрат по утриманню квартири становить 10699,74 грн. (т.1, а.с. 59-60, 67-68), заборгованість за електроенергію - 493,29 грн. (т.1, а.с. 70), які позивачка сплатила, щоб уникнути припинення надання комунальних послуг (т.1, а.с. 66, 70-зворот).

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» зобов`язано відшкодувати позивачці її витрати по сплаті комунальних послуг за зазначений період.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в стягненні витрат на придбання одягу в розмірі 4500 грн., оскільки позивачка не надала будь-яких доказів існування вказаних речей, знаходження їх в квартирі при переході права власності з неї до відповідача - ТОВ «Кей-Колект», а також належності їй особистих речей.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, однак вважає, що апеляційна скарга в цій частині є частково обґрунтованою, оскільки розмір цієї шкоди у сумі 1000 грн., є значно заниженим і має бути збільшеним до 6 000 грн.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступних підстав.

У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З матеріалів справи і з позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що неправомірними діями відповідача, а саме ТОВ «Кей-Колект» їй завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні її права власності на користування своїм житлом, через що остання знаходилась протягом значного часу в стані постійного стресу, переживань, депресії, сильних душевних страждань і хвилювань, що призвело до ушкодження її здоров`я.

Зазначені обставини призвели до моральних страждань позивачки, які колегія суддів оцінює в розмірі 6 000 грн., керуючись вимогами розумності та справедливості, та яка має бути стягнута з відповідача - ТОВ «Кей-Колект» на користь позивачки.

Доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Кей-Колект» про те, що позивачка ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів завдання моральної шкоди зі сторониТОВ «Кей-Колект», є безпідставними, оскільки в даному випадку між вказаними сторонами виникли деліктні відносини, а тому кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень проти них.

З цих підстав колегія суддів зазначає, що позивачка ОСОБА_1 частково надала суду докази спричинення їй моральної шкоди, завданої, про що вказано вище.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у задоволенні позовних вимог до ДР КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т . І. слід відмовити. При цьому, колегія суддів також зазначає, що у завданні матеріальної і моральної шкоди про відшкодування якої просить позивач у справі ОСОБА_1 , відсутні винні дії ДР КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Мельник Т.І .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Разом з тим, ТОВ «Кей-Колект» не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення скасувати, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заподіяної шкоди майну в розмірі 800 грн. та витрат по сплаті комунальних послуг в загальному розмірі - 11193,03 грн., в частині моральної шкоди, а також в частині розподілення між сторонами судових витрат і витрат на правову допомогу, і прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

В решті оскаржуване рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року слід залишити без змін.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати, які складаються із судового збору і витрат, пов`язаних із розглядом даної цивільної справи, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 37600 грн. (т.1, а.с.52, 97, т.2, а.с. 30), пропорційно до задоволених позовних вимог.

На думку колегії суддів розмір вказаних судових витрат підтверджений матеріалами справи і не спростований її учасниками, а тому ці витрати дійсно понесені позивачем у зв`язку з розглядом даної цивільної справи і є обґрунтованими.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги матеріального характеру задоволено на суму 11993,03 грн., що складає 13,21% від заявлених, та позовні вимоги морального характеру задоволено на загальну суму 6 000 грн., що складає 10% від заявлених, то заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише на 11,6 %.

Так, за подання до суду позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 1508,8 грн. (т.1, а.с.2), за подання апеляційної скарги - 2263,2 грн. (т.2, а.с.1).

На правничу допомогу позивач ОСОБА_1 сплатила 13 600 грн., 9 000 грн. та 15 000 грн. (т.1, а.с.47-53, 93, т.2 а.с.30-31), а всього сплатила 37 600 грн.

У зв`язку з цим, з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 498,28 грн., що складає 11,6% від сплаченого нею судового збору у сумі 3772 грн. (1508,80 грн. + 2263,20 грн. = 3772 х 11,6%).

Крім того, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з відповідачаТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4361,60 грн., що також складає 11,6% від сплачених витрат на правничу допомогу (37 600 грн. х 11,6%).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про стягнення заподіяної шкоди майну в розмірі 800 грн. та витрат по сплаті комунальних послуг в загальному розмірі - 11193,03 грн., в частині моральної шкоди, а також в частні розподленя між сторонами судових витрат і витрат на професійну правничу допомогу, скасувати і прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 800 грн. (вісімсот гривень), та витрати по сплаті комунальних послуг в загальному розмірі 11193,03 грн. (одинадцять тисяч сто дев`яносто три гривні 03 копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : моральну шкоду в розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень).

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у сумі 498,28 грн. (чотириста дев`яносто вісім гривень 28 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4361,60 грн. (чотири тисячі триста шістдесят одну гривню 60 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра