ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2020 року

м. Харків

справа №641/6083/16-ц

провадження №22-ц/818/1952/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чайка І.В. в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01 серпня 2016 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 січня 2020 року уточнену позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 22 січня 2020 року. У разі виявлення при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, - апелянт просив постановити окрему ухвалу у відповідності до ст. 262 ЦПК України.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що уточнена позовна заява не змінює підстави позову. Оскаржувана ухвала позбавляє позивача справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду порушених прав, свобод та інтересів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Визнаючи неподаною уточнену позовну заяву ОСОБА_1 та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не усунула недоліки уточненої позовної заяви на виконання вимог ухвали від 23 квітня 2019 року. Уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_1 змінила предмет і підставу позову, що суперечить ст. 49 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що у липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: позивачка просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та всіма надвірними будівлями відповідно до її частки у домоволодінні шляхом знесення самовільно збудованого паркану та розблокування всіх надвірних будівель шляхом зняття замків.

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд визнати незаконними дії щодо виселення її родини з житлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 .

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2019 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачці строк для усунення недоліків, а саме: зазначено, що позивачкою подано заяву про зміну предмету та підстав позову, що не передбачено одночасно процесуальними правами, тому слід надати можливість визначити перевагу змін предмету чи підстав позову (а.с.187 т.1).

На виконання вимог ухвали суду від 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подали до суду заяву про зміну предмету позову, просили визнати дії щодо виселення родини ОСОБА_1 з житлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 та блокування майна шляхом постанови замків на приміщення з речами родини ОСОБА_1 та відокремлення зазначених приміщень парканом - незаконними (а.с.190-191 т.1).

Матеріали справи свідчать про те, що, уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_1 змінила і предмет і підстави позову.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 ст. 49 ЦПК України визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

З матеріалів справи убачається, що за первинними позовними вимогами ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1000 га кадастровий номер :01:044:0016 та площею 0,0197 га кадастровий номер :01:044:0017, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 та всіма надвірними будівлями, відповідно до її частки (1/2) у домоволодінні АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно збудованого паркану та розблокування всіх надвірних будівель, шляхом зняття замків.

Разом з тим в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати дії щодо виселення 10.03.2016 року родини ОСОБА_1 особами найнятими ОСОБА_2 із житлових приміщень 1-1, 1-3,1-4, тамбуру житлового будинку літ. «А-1», (відповідають квартирі АДРЕСА_1 ) житлового будинку літ. « АДРЕСА_1 та блокування майна шляхом постанови замків на приміщення з речами родини ОСОБА_1 та відокремлення зазначених приміщень парканом - незаконними.

Заява про зміну предмету позову, яка подана на виконання вимог ухвали суду від 23 квітня 2019 року, не відповідає вимогам ст.49 ЦПК України, оскільки позивач змінює не тільки предмет, але й підстави позову.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання неподаною та повернення уточненої позовної заяви, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вказаного, повернення уточненої позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права на звернення до суду із позовом з такими вимогами в загальному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук