Справа № 629/805/20
Провадження № 2/629/554/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачі по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки хлопчика неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки, ведуть асоціальний спосіб життя, не приділяють належної уваги вихованню сина, не піклуються про нього, не утримують, кожен займається влаштуванням особистого життя. Дитина мешкає у своєї бабусі ОСОБА_4 . Вона його годує та дбає про нього, але через стан здоров`я надалі піклуватися про онука не в змозі. На даний час ОСОБА_3 перебуває в КЗ Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія». Протягом перебування дитини в державному закладі батькам було рекомендовано створити належні умови для повноцінного проживання дитини, працевлаштуватися, вжити заходів щодо задоволення потреб дитини відповідно його віку, відвідувати дитину в державному закладі. Проте, мати хлопчика, після влаштування його до державного дитячого закладу продовжує зловживати алкогольними напоями, за місцем реєстрації з`являється рідко, в квартирі всюди бруд, безлад, відсутня постільна білизна та засоби гігієни, дитячий одяг брудний та неохайний, речі та меблі довготривалого вжитку в обмеженій кількості та в занедбаному стані, продукти харчування відсутні. Зі слів бабусі батько дитини веде асоціальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, інколи ночує на вокзалі, не працює, не має засобі для існування. Батьків неодноразово було офіційно попереджено щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, але ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продовжують безвідповідально ставитись до виховання своєї дитини. На підставі викладеного представник позивача просить позбавити матір ОСОБА_5 та батька ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1109,00 гривень, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення ним повноліття на особистий рахунок дитини; передати дитину виконавчому комітету Лозівської міської ради Харківської області для подальшого його влаштування; зберегти за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача Виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування Бровко В.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення. Крім того надала заяву, в якій уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів на користь ОСОБА_3 та просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1109,00 гривень, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення ним повноліття на особистий рахунок дитини; стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1109,00 гривень, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення ним повноліття на особистий рахунок дитини.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Повістки відповідачам надсилалися за відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Кара Я.В. в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог та уточнених вимог в частині стягнення аліментів з кожного із батьків на утримання дитини не заперечує.
Зі згоди представника позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим повторно 07 лютого 2020 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актова запис № 72.
Малолітня дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 25.10.2019 року.
17.10.2019 року адміністрація Лозівської загальноосвітньої школи І-ІІІ № 3 звернулася з листом до служби у справах дітей Лозівської міської ради, про те, що батьки малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки. На даний час батько знаходиться в місцях позбавлення волі, а мати веде жебрацький спосіб життя. Дитину не виховує. Хлопчика доглядає бабуся ОСОБА_4 , яка є пенсіонеркою, тяжко хворіє.
Під час обстеження спеціалістами служби у справах дітей умов проживання сім`ї бабусі дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_3 мешкає з матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Онук приходить до бабусі поїсти, вона пере йому білизну, готує їжу, але ночувати він йде додому.
Під час обстеження спеціалістами служби у справах дітей умов проживання сім`ї ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що квартира складається з трьох кімнат. Умови проживання незадовільні, всюди купи мотлоху, сміття, запас продуктів харчування обмежений, стоїть сморід від цигарок, приготовленої їжі не було. Дитина проживає в одній кімнаті з матір`ю та їх співмешканцем. Одягу та речей обмаль, постільна білизна відсутня. На момент відвідування від матері відчувався запах алкоголю.
25.10.2019 року спеціалістами служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено акт, в якому зазначено, що рівень перебування дитини в родині небезпечний і потребує вжиття негайних дій у межах сім`ї.
За заявами батьків ОСОБА_3 було влаштовано до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія».
Малолітнього ОСОБА_3 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, що підтверджується копією наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області за № 132-СЖО від 25.10.2019 року.
Сім`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 взято під соціальний супровід, як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах, що підтверджується копією наказу Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Лозівської міської ради Харківської області за № 169 від 14.11.2019 року.
Відповідно до інформації Комунального закладу Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія», після влаштування ОСОБА_3 до закладу, батько дитини ОСОБА_1 відвідував його: 17.11.2019 року, 01.12.2019 року, 28.12.2019 року та 26.01.2020 року. Мати ОСОБА_6 жодного разу не відвідувала свого сина та не цікавилася його подальшою долею.
Згідно із законодавством України батькам виносилось офіційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав дітей, але рекомендації спеціалістів батьки не виконують, безвідповідально ставляться до виховання сина.
Зважаючи на вік дитини та соціально - дезадаптований спосіб життя батьків, служба у справах дітей Лозівської міської ради зверталася з клопотанням до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання, навчання та виховання дитини.
Згідно з інформацією Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.02.2020 року за № 154 в межах здійснення соціального супроводу, з метою подолання або мінімізації складних життєвих обставин, в яких перебуває сім`я ОСОБА_7 , родині надавався комплекс соціальних послуг, але до теперішнього часу ситуація в родині жодним чином не змінилася. Мати за місцем реєстрації не проживає, декілька разів відповіла на телефонні дзвінки повідомивши, що перебуває на заробітках за межами міста. Своєї проблеми не визнає та не виявляє зацікавленості до змін і подальшої долі своєї дитини. Батько висловлював бажання повернути дитину собі на виховання, але ніяких кроків щодо створення належних умов для проживання дитини не зробив, не має ні засобі для утримання дитини, ні житла. Вжиті заходи, передбачені планом соціального супроводу, не дають позивного результату, на даний час батьки не спроможні створити належні умови для проживання та виховання дитини.
Згідно висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25.02.2020 року № 187 вбачається, що виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, вважає доцільним в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із довідок Комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради від 18.03.2020 року за № 211 та № 212 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку у лікаря-нарколога не перебувають.
Із довідки Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 28.10.2019 року №01-28/02/7413, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 22.10.2019 року на обліку в управлінні не перебуває, жодних видів доходів не отримує.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Згідно з наданими позивачем та третьою особою доказами, суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_3 , не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мали це робити, тобто по своїй вині ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , що повністю відповідає інтересам дитини. Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати виконавчому комітету Лозівської міської ради Харківської області для подальшого його влаштування. Зберегти за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідачі заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на них ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Враховуючи, що відповідачами доказів неможливості утримувати сина через стан здоров`я, наявності інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини, у розмірі вказаному позивачем та стягує з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 гривень, з кожного, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 24.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 4204 гривні 00 копійок.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284, 288, 354, 355, 430 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., ст.ст. 150, 164-167, 180-184, 191, 193, 248 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд, -
Позовні вимоги Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 72 від 21 лютого 2007 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 24 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, на поточний рахунок № НОМЕР_2 філії ХОУ АТ «Ощадбанк».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 гривень щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 24 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, на поточний рахунок № НОМЕР_2 філії ХОУ АТ «Ощадбанк».
Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виконавчому комітету Лозівської міської ради Харківської області для подальшого його влаштування.
Зберегти за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 4204,00 гривні по 2102 гривні 00 копійок з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач може оскаржити рішення до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки на подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: 64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, б. 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Набережні Човни, Татарстан, громадянин України, паспорт НОМЕР_3 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 14 серпня 1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка м. Лозова, Харківської області, громадянка України, паспорт НОМЕР_5 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 20 лютого 2013 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження: 64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Лозовського, б. 10-А, к. 17.

Суддя Н.А. Смірнова