Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/552/20

Номер провадження: 2/511/280/20

04 травня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 який зареєстрований 23 вересня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису №209. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, внаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживають окремо один від одного. На розірвання шлюбу через орган ДРАЦС відповідачка згоди не дає. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і він не бажає підтримувати подружні відносини з ОСОБА_2 . Крім того, просив стягнути з відповідачки на його користь сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80грн.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 04 травня 2020 року о 09.00 год.

27.04.2020 року на адресу суду відповідач надіслала Відзив на позовну заяву в якому визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу заяви, окрім викладених в позові обставин. Вказувала, що сім`я розпалася з вини саме позивача, а не її, як вказав позивач. Останній, тривалий час не працює, його щоденним заняттям стали комп`ютерні ігри. Сімейним бюджетом та побутом він взагалі перестав цікавитися. Кожен раз вона була змушена спростовувати надумані підозри про подружні зради, терпіти образи в свою адресу. Забезпечення сім`ї їжею, оплати комунальних послуг, внесків на придбання кооперативного житла несла вона особисто та її рідні. На час звернення з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач змінив замки вхідної двері квартири, позбавивши її доступу до постійного житла де знаходяться її речі, незаконно привласнивши майно, спільно придбані ними предмети меблі та побутової техніки. Між ними залишилося неврегульоване питання поділу спільного майна подружжя, саме тому вона вирішила звернутися до суду із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна. Крім того позивач просить стягнути з неї судовий збір у розмірі 840,80грн., на її думку це є необґрунтованою вимогою, оскільки позивач ніколи не звертався до неї із пропозицією про розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. (а.с.15-16).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду клопотання у відповідності до якого свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Судове засідання просив провести за його відсутністю, а у разі неявки до суду без поважної на те причини відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі про розірвання шлюбу.( а.с.19).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у відповідності до якої позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 », судове засідання провести за її відсутністю. ( а.с.18)

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 23 вересня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на підставі актового запису № 209, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають.

Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо один від одного.

Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого між сторонами припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство.

Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Відповідач позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу.

При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітнього сина.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач просила суд, відновити їй дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне відновити відповідачу прізвище, яке вона змінила під час державної реєстрації вказаного шлюбу, що розривається - " ОСОБА_3 ".

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 існує лише формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі задоволення позову, судовий збір стягується із відповідача.

Судом також встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно квитанції від 30.03.2020 року сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн. (а.с.3).

Так як, суд, задовольняє позов повністю, судові витрати у справі складають 840,80 грн. судового збору та у відповідності до положень ст. ст. 133, 141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі.

На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 81, 141, ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23 вересня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на підставі актового запису № 209 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку - ОСОБА_5 , жінці відновити прізвище, яке вона змінила під час державної реєстрації вказаного шлюбу - " ОСОБА_3 ".

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: О. В. Іванова