Справа № 495/1261/20
№ провадження 2/495/1546/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 травня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивачки: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 495/1261/20

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини

В С Т А Н О В И В:

20.02.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) за участю виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - третя особа)про позбавлення батьківських прав(а.с.1-3).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 495/1261/20 та призначено підготовче судове засідання (а.с.16-17).

30.04.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з уточненою позовною заявою до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини в (а.с.32-33)

Так, відповідно до уточненої позовної заяви, позивачка просить суд виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини з актового запису № б/н від 07 червня 2007 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ).

Позивачка - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про визнання уточнених позовних вимог ОСОБА_1 , згідно з якою підтвердив, що він дійсно не є батьком дитини. Просив справу розглянути без його участі (а.с.1-52).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 30.03.2007 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , що підтвердужується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Як вказує позивачка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не є сином ОСОБА_2 , а його мати - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_3 (а.с.9).

За твердженням позивачки, ОСОБА_3 залишився на її утриманні та вихованні, вона повністю займається його розвитком і навчанням та на теперішній час вона не має можливості, як бабуся оформити опікунство над дитиною, так як ОСОБА_2 записаний в свідоцтві про народження ОСОБА_3 , як його батько.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 з відповідною позовною заявою до суду.

Відповідно до ч.ч.1-3, 6 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана з дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про ії народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, серед яких висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної.

У відповідності до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК).

Згідно п.11 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

13.05.2020 року відповідач - ОСОБА_2 подав заяву про визнання уточненного позову. В даній заяві відповідач зазначив, що він дійсно не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є підставою для виключення про нього відомостей як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про його народження (а.с.51-52).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту, які застосовуються судом, встановлені ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, з положень якої випливає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності та з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 124, 126-127, 136 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 200, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини з актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Сергіївською селищною радою м. Білгород-Дністровський Одеської області 07.06.2007 року за № б/н, серія НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко