Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1640/16-ц
Провадження 2-п/483/4/2020
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Казанлі Л.І.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 листопада 2016 року, ухваленого в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

30 листопада 2016 року заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленим у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовнівимоги задоволено повністю стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок заборгованості за кредитним договором від 18 грудня 2013 року 22 958 грн 10 коп., а також 1 378 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

30 квітня 2020 року представником відповідача ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення. Підставами для перегляду останній вважав неявку відповідача в судове засідання з поважних причин, а саме через неповідомлення його судом про час та місце розгляду справи. Крім того, в заяві міститься посилання на докази, які, на думку представника заявника, мають істотне значення для справи, зокрема на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в цивільній справі № 342/180/17.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Представник заявника надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріли справи, суд дійшов такого.

Зі змісту ч. 1 ст. 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» випливає для скасування заочного рішення необхідно одночасне існування таких обставин, як поважність причин неявки відповідача в судове засідання, неможливість повідомити суд про причини неявки та аргументи щодо обставин справи, які повинні впливати на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих умов наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Доводи представника заявника про поважність причин неявки відповідача в судове засідання, на думку суду, не заслуговують на увагу, адже у відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

З цього слід зробити висновок, що у разі відсутності відомостей про місцезнаходження відповідача, судові виклики надсилаються за адресою його зареєстрованого місця проживання, за яким особа має організувати прийом поштової кореспонденції.

Як вбачається з наданої на запит суду довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 18 жовтня 2016 року, за відомостями Очаківсього РС УДМС в Миколаївській області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 41). Саме за цією адресою судом надсилалися повістки про виклик у судові засідання, як й копія заочного рішення, взв`язку з чим слід вважати, що суд вжив всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Також судом не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на докази, які, на його думку, мали б істотне значення для справи, а саме на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в цивільній справі № 342/180/17, адже на час ухвалення рішення вказаної правової позиції не існувало, і, відповідно, суд не міг би її врахувати під час ухвалення рішення.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов переконання, що обставини, на які посилається представник відповідача в своїй заяві про перегляд заочного рішення, не відповідають обов`язковим умовам, передбаченим ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а відтак вважає за необхідне залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 287, 288 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30 листопада 2016 року, ухваленого в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: