Справа № 583/3645/18
27 травня 2020 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ільченко В.М.
за участю секретаря Верби Н.О.
позивачки ОСОБА_1
її представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання недійсним договору оренди,
УСТАНОВИВ:
14.09.2018 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати сторін по справі ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 та за ними зареєстровано по Ѕ частці даного домоволодіння. Фактично поділ домоволодіння здійснений, проте юридично не оформлений. Крім того, фактичний поділ домоволодіння не відповідає часткам співвласників. Посилаючись на викладене, порушує питання про здійснення поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_2 , виділивши при цьому в натурі у відокремлене користування позивачці Ѕ частину вказаного будинку та споруд, земельної ділянки згідно з варіантами, визначеними комплексною судовою будівельно-технічною та земельно-технічною експертизою, припинивши право спільної часткової власності.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні та відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи здійсненні поділу житлового будинку відповідно до варіанту 1 та поділу земельної ділянки відповідно до варіанту 2.
Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, а тому зважаючи на клопотання представника позивача, яке задоволено, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_2 , надані докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до положень ст. 364 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, крім випадків, установлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Згідно до положень статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частини 3 та 4 статті 88 ЗК України визначають, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року N9 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надано роз`яснення, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.
Крім того, у разі визнання за другим співвласником права власності на частину житлового будинку, він має право і на поділ та виділ частини земельної ділянки для обслуговування виділеної частини житлового будинку, якщо її поділ та виділ є можливим.
Враховуючи встановлені обставини справи, а саме те, що спірний житловий будинок набутий сторонами в порядку спадкування за законом після смерті матері, згідно висновку експерта № 1914/774/775 від 20.01.2020 його поділ та виділ частки кожному із співвласників є можливим разом із виділом частки земельної ділянки кожному співвласнику для його обслуговування, при цьому врахувавши практику Верховного Суду та зазначені вище норми права, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог позивачки.
Відтак, суд дійшов висновку виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту № 1 поділу жилого будинку та господарських будівель, додатку № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1914/774/775 від 20.01.2020 року; виділити ОСОБА_1 1/2 частини земельної ділянки, умовного позначення: жовтого кольору, відповідно до варіанту № 2 розподілу земельної ділянки, додатку 5 до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № 1914/774/775 від 20.01.2020 року загальною площею 500,0 кв.м (0,05 га).
Щодо вирішення питання встановлення земельного сервітуту суд зазначає наступне.
Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, яке здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.
Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
У ст. 100 ЗК України йдеться про те, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Аналогічні положення містяться у ч.ч. 1, 2ст. 402 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 402 ЦК України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, а тому відповідач не позбавлений права в разі необхідності звернутись до суду з відповідними вимогами.
Доказів та доводів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, учасники справи не надали.
Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При подачі позову до суду позивачкою сплачений судовий збір в розмірі 1448,70 грн. Крім того, позивачкою сплачено за проведення експертизи 7722 грн. відповідно до рахунку № 2777 від 22.11.2018 року, надана квитанція про сплату 400 грн за складання обмінного файлу. Таким чином, доведений розмір понесених судових витрат складає 9570,70 грн. (а.с.1,49,74)
Виходячи з розміру задоволених вимог в повному обсязі, до відшкодування відповідачем підлягає 9570,70 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 98-100 Земельного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 282-286 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
В порядку реального поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 визнати за ОСОБА_5 право власності на частину житлового будинку А-1Ж зі складовими: кухня 1-1 площею 9,8 кв.м; коридор 1-2 площею 4,7 кв.м; ванна 1-3 площею 2,8 кв.м; житлова кімната 1-4 площею 5,7 кв.м.; житлова кімната 1-5 площею 16 кв.м; житлова кімната 1-6 площею 13,1 кв.м; котельня 1-7 площею 3,1 кв.м; веранда 1-8 площею 7,8 кв.м; коридор І площею 4,3 кв.м, загальною площею 63 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м, а також сарай-літню кухню літ «Б», що складає 48/100 частини домогосподарства, припинивши право спільної часткової власності.
В порядку реального поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 визнати за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку А-1Ж зі складовими: веранда 2-1 площею 8,4 кв.м; коридор 2-2 площею 5,7 кв.м; житлова кімната 2-3 площею 9,1 кв.м; житлова кімната 2-4 площею 18,3 кв.м; коридор 2-5 площею 4,8 кв.м; убиральня 2-6 площею 2,5 кв.м.; ванна 2-7 площею 5 кв.м; кухня 2-8 площею 11,5 кв.м; коридор ІІ площею 5,9 кв.м, загальною площею 65,3 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, а також сарай-гараж літ «В», погріб «в», що складає ідеальну частку 52/100 частини домогосподарства, припинивши право спільної часткової власності.
Межа розподілу земельної ділянки позначена червоним кольором та проходить по наступним відрізкам:
т.т Б,В - кути житлового будинку;
т.т. А.Б - точки лінії розподілу житлового будинку;
т. Г - кут сараю-гаражу «В»;
т.т. В,И - точки паркану;
т.т. Г,Ж - точки паркану;
т.Е - ділить відрізок південної сторони межі 29,18 м на відрізки 13,21 м та 15,97 м;
відрізок АЕ - перпендикулярний стіні житлового будинку, довжиною 1,96 м;
відрізок БВ - по стіні житлового будинку;
ламана НОМЕР_2 -по паркану;
відрізок ИГ-по стіні сараю-гаражу «В»;
відрізок НОМЕР_3 - по паркану, довжиною 2,34 м;
відрізок ЖЗ - паралельно стіні сараю-гаражу «В», довжиною 6,62 м;
відрізок ЗД - паралельно відрізку південної межі 38,99 м, довжиною 9,06 м;
т. Д - ділить відрізок північної сторони межі 22,23 м на відрізки 17,56 м та 4,67 м.
Стягнути зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 9 570 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 70 коп. судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складене 05 червня 2020 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко