Постанова

Іменем України

06 травня 2020 року

м. Київ

справа № 756/8156/18

провадження № 61-48774 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Стащук Володимир Анатолійович ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Стащука Володимира Анатолійовича, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва у складі судді Диби О. В. від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А. від 03 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У червні 2018 року представник ОСОБА_4 - адвокат Стащук В. А. звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову

у вигляді арешту на будинок, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, заборонивши проводити дії, пов`язані з його відчуженням, накладеного ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2005 року про забезпечення позову у цивільній справі № 2-63/2007

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за договором позики.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Оболонського районного суду

м. Києва від 21 вересня 2005 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку площею

0,0419 га, розташовані за вищезазначеною адресою.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 березня 2018 року

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 вказану ухвалу в частині накладення арешту на земельну ділянку скасовано, а в задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Зазначав, що він не був учасником процесу, однак його права порушені, так як будинок, на який накладено арешт, розташований на земельній ділянці заявника. Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд не пересвідчився, чи належить вказане майно відповідачу на праві власності. Арешт на майно було накладено на будинок, який не належав стороні у справі. Жодного правовстановлюючого документу на будинок під час постановлення ухвали про арешт будинку не існувало і не могло бути,

а лише згодом протягом 2006-2013 років новий власник земельної ділянки,

а саме ОСОБА_4 ,збудував та зареєстрував за собою право власності на даний будинок.

Ураховуючи викладене, представник ОСОБА_4 - адвокат Стащук В. А., просив суд заяву задовольнити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року

у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Стащука В. А., відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять відомостей про те, що станом на 21 вересня 2005 року будинок,

на який накладено арешт, належав ОСОБА_4 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником Стащуком В. А. , залишено без задоволення. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, щосудом першої інстанції вірно з`ясовано фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

При цьому апеляційний суд зазначив, що садовий будинок, з якого просить зняти арешт ОСОБА_4 , на момент вжиття заходів забезпечення позову був збудований та знаходився на земельній ділянці ще до набуття заявником права власності на неї на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2005 року.

Також ОСОБА_4 не є учасником справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, а відтак і не має права звертатись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку, визначеному статтею 158 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_4 - адвокат

Стащук В. А.,посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 27 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 756/8156/18 із Оболонського районного суду

м. Києва та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини,

що мають значення для справи, неправильно дослідили права ОСОБА_4 , який не є боржником перед позивачем і за рахунок арештованого майна неможливо здійснити стягнення за виконавчим провадження, так як майно, на яке було накладено арешт, є особистою власністю ОСОБА_4 , який не був стороною у справі.

Вказує, що зняття арешту з земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не дає ОСОБА_4 в повній мірі користуватися та розпоряджатися даним будинком, та порушує його конституційні права, як власника.

Зазначає, що суди, ухвалюючи судові рішення, належним чином не пересвідчилися, кому саме належить спірне майно. При цьому арешт було накладено на будинок, який не належав стороні у справі, жодного правовстановлюючого документу на будинок під час винесення судового рішення про арешт на будинок не існувало.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду подано відзив від ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому зазначено,

що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, прийняті відповідно до вимог законодавства, тому просить залишити їх без змін,

а касаційну скаргу - без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України

від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено,

що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких

не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку,

що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції

до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - адвоката Стащука В. А., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5

«Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третястатті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четвертастатті 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60Закону України

«Про виконавче провадження»).

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками судів

про те, що садовий будинок, з якого просить зняти арешт ОСОБА_4 ,

на момент вжиття заходів забезпечення позову був збудований та знаходився на земельній ділянці ще до набуття заявником права власності на неї на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2005 року.

Крім того, ОСОБА_4 не є учасником справи за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про стягнення боргу, а відтак і не має права звертатись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують,

на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Стащука Володимира Анатолійовича, залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк