Справа № 201/2437/20
Провадження № 2/201/1840/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Соборного районного у м. Дніпро відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради, Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення виплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

12.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що вона з ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 12 липня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 квітня 2019 року. У позивача є дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка під час народження була зареєстрована як ОСОБА_3 , відомості про батька дитини були записані зі слів матері, у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Одразу після укладення шлюбу з ОСОБА_2 він виявив бажання скласти та подати до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції заяву про визнання батьківства ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини позивача. 28 серпня 2014 року після подання відповідачем заяви до відділу РАЦС, були внесені зміни в актовий запис про народження дитини, видано повторне свідоцтво про народження де прізвище дитини змінено на ОСОБА_4 , по батькові на ОСОБА_5 , батьком зазначено відповідача. Після розірвання шлюбних відносин з відповідач дитиною не цікавиться, однак з метою тиску на позивача ігнорує звернення позивача із проханням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, на виготовлення документів для виїзду за кордон та отримання візи, він взагалі відмовляється складати будь які заяви обов`язкове надання яких батьком дитини передбачено законодавством України, чим порушує права та інтереси дитини. У зв`язку з викладеним просила суд анулювати зміни до актового запису про народження дитини.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 02.04.2020 було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 20).

21.04.2020 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява, яка прийнята судом та об`єднана з первісним позовом.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що після укладення шлюбу подав до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції заяву про визнання батьківства відносно неповнолітньої дитини позивача. Позивач за зустрічним позовом не є біологічним батьком доньки ОСОБА_1 , про що він знав станом на час подання заяви та вказане не приховувалось від дитини. Згодом відносини між подружжям погіршились, дитина не бажає спілкуватись з ОСОБА_2 , всі намагання позивача примиритись виявилися марними. Крім того за рішенням суду з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 просить суд анулювати зміни до актового запису про народження дитини та виключити відомості про батьківство з актового запису про народження дитини та припинити виплати аліментів.

В наданій суду 30.04.2020 заяві позивач за первинним позовом позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю, без фіксування процесу технічними засобами.

Відповідач також надав суду заяву про розгляд даної справи за його відсутності.

Інші сторони в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази за принципами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 12 липня 2014 року по 18 квітня 2019 року (а.с. № 15-17).

У позивача за первинним позовом є дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка під час народження була зареєстрована як ОСОБА_3 , відомості про батька дитини були записані зі слів матері, у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. № 13).

Після укладення шлюбу ОСОБА_2 подав до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції заяву про визнання батьківства відносно неповнолітньої дитини позивача. 28 серпня 2014 року після подання відповідачем заяви до відділу РАЦС, були внесені зміни в актовий запис про народження дитини, видано повторне свідоцтво про народження де прізвище дитини змінено на ОСОБА_4 , по батькові на ОСОБА_5 , батьком зазначено відповідача (а.с. № 14).

Позивач за зустрічним позовом не є біологічним батьком ОСОБА_6 , що не заперечується сторонами та вказане було відомо ОСОБА_2 станом на час подання заяви до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2016 стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 28.11.2016 про що видано виконавчий лист (а.с. 49-50).

З відзиву Соборного районного у м. Дніпро відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до відділу із заявою про анулювання змін до актового запису про народження дитини на що їй було відмовлено за відсутності законодавчих підстав (а.с. № 60-62).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому судом враховано та надано належну правову оцінку тому, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_6 , особисто звернувся з заявою до місцевого відділу реєстрації актів цивільного стану з заявою про визнання батьківства.

Підстави проведення судово-генетичної експертизи у даному випадку відсутні, оскільки особами, які мають право на звернення до суду з позовом про виключення відомостей із актового запису про народження, такий факт не оспорюється.

На підставі цього, в цій частині позовних вимог суд керується положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, яка встановила, що обставини визнані стороною по справі не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126, 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно ч. 6 ст. 136 СК України до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Що стосується, запису про батьківство по відношенню до ОСОБА_6 , то сам позивач за зустрічним позовом визнав той факт, що станом на 28 серпня 2014 року (вчинення запису), він був обізнаний про те, що не є батьком ОСОБА_6 .

Відтак, суд вважає, що в задоволені первинних позовних вимог та зустрічних вимог слід відмовити, оскільки ч. 5 ст. 136 СК України чітко встановила, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини, вона знала, що не є її батьком.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом про припинення стягнення аліментів суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цих вимог оскільки вони є похідними від вимог про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису за якими судом відмовлено даним рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6,7, 136 СК України (в редакції від 17.05.2017), п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Соборного районного у м. Дніпро відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради, Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про анулювання змін до актового запису про народження дитини та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини та припинення виплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Батманова