Провадження № 2-о/760/33/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Каліш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «БІОФАРМА», ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

08.04.2019 р. заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить:

встановити факт належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого згідно з розпорядженням від 11.11.1996 р. №1.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, на підставі Розпорядження органу приватизації №1 від 11.11.1996 р. Київським підприємством по виробництву бактеріальних препаратів «Біофарма» 11 листопада 1996 р. було видано на ім`я ОСОБА_1 Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках.

На підставі даного Свідоцтва про право власності на житло у Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» була проведена реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2 ).

З набуттям чинності 01 липня 2004 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», змінився порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Заявник посилається на те, що на даний час виникла необхідність у внесенні змін до кола власників квартири та визначення їх часток, у зв`язку зі смертю її матері - ОСОБА_3 та проведення державної реєстрації речових прав на квартиру у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак, записи, внесені до бланку Свідоцтва на право власності на житло від 11.11.1996 р., на даний час не читабельні, оскільки вицвіла паста, якою здійснені всі записи до свідоцтва, а тому стало неможливим проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з чим необхідно поновлення Свідоцтва про право власності.

Заявник вказує, що з приводу отримання дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру, вона зверталась до Приватного акціонерного товариства «БІОФАРМА», Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Фонду Державного майна України.

У відповідності до Довідки (форма №3) будинок знаходиться на балансі ПАТ «БІОФАРМА» і в квартирі зареєстровані: заявник, ОСОБА_1 та її дочка - ОСОБА_2 .

Листом №47 від 18.05.2018 р. Приватне акціонерне товариство «БІОФАРМА» повідомило, що житловий будинок продовжує перебувати у державній власності (за виключенням приватизованих мешканцями квартир), оригінал документу, який був виданий у 1996 році ДКПВБП «БІОФАРМА» та підтверджує право власності на житло (свідоцтво) на підприємстві відсутній.

Листом №108-108/ОП/к-932-1946 від 11.05.2018 р., Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація видає дублікати свідоцтва про право власності на житло, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та в сфері управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Оскільки свідоцтво про право власності видавалось згідно з розпорядженням відомства КПВБП «Біофарма», то у Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації відсутні підстави для видачі дублікату свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

Також, листом №10-24-25427 від 12.12.2018 р., Фонд Державного майна України повідомив, що державні органи приватизації (Фонд та його регіональні відділення) не наділені повноваженнями щодо приватизації державного житлового фонду, тому видача дубліката Свідоцтва про право власності на вказане житло виходить за межі повноважень державних органів приватизації.

Таким чином, заявнику було відмовлено у видачі дублікату Свідоцтва про право власності на квартиру.

Внаслідок вицвітання пасти, якою здійснено записи у Свідоцтві про право власності від 11.11.1996 р., заявник не може внести зміни до кола власників цієї квартири та їх часток, у зв`язку зі смертю її матері - ОСОБА_3 та провести державну реєстрацію речових прав на цю квартиру у відповідності з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та розпорядитися своєю часткою у квартирі.

У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності заявнику та членам її сім`ї правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на житло від 11 листопада 1996 р.

Таким чином, з метою внесення змін до кола власників квартири та їх часток після смерті ОСОБА_3 , проведення державної реєстрації речових прав на вказану квартиру у відповідності з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», можливості розпорядження своєю часткою власності у квартирі АДРЕСА_3 , існує необхідність встановлення юридичного факту, а саме, що правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 від 11 листопада 1996 року, виданого згідно з розпорядженням від 11 листопада 1996 р., належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в зв`язку з чим заявник звернулася до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 08.04.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 09.04.2019 р., відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «БІОФАРМА», ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 16.09.2019 р., занесеною до протоколу судового засідання, судом залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Заявник в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надійшло клопотання представника заявника про розгляд справи без участі заявника та представника.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду повідомлялися належним чином. Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду подала заяву про розгляд справи без її участі заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримала.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право, що відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, або залишення заяви без розгляду якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи.

Встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.11.1996 р. Київським підприємством по виробництву бактеріальних препаратів «Біофарма» згідно з розпорядженням від 11.11.1996 р. №1, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в рівних долях.

Згідно розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 02.09.2003 р. №1054, перейменовано і присвоєно нову поштову адресу жилому будинку по АДРЕСА_1 - на АДРЕСА_4 .

Відповідно до даних інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна КВ-2015 №33634 від 01.10.2015 р., згідно з даними Бюро, 1/3 частина кв. АДРЕСА_2 ) на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.11.1996 р. Київським підприємством по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма».

Згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 545.

Згідно довідки форми №3, виданої Приватним акціонерним товариством «Біофарма» 07.10.2015 р. За №5, у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_1 , яка є власником особового рахунку; та ОСОБА_2 (дочка).

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник посилається на те, що на даний час виникла необхідність у внесенні змін до кола власників квартири та визначення їх часток, у зв`язку зі смертю її матері - ОСОБА_3 та проведення державної реєстрації речових прав на квартиру у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однак, записи, внесені до бланку Свідоцтва на право власності на житло від 11.11.1996 р., на даний час не читабельні, оскільки вицвіла паста, якою здійснені всі записи до свідоцтва, а тому стало неможливим проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з чим необхідно поновлення Свідоцтва про право власності.

Відповідно до листа №47 від 18.05.2018 р., Приватне акціонерне товариство «БІОФАРМА», житловий будинок АДРЕСА_4 , передано Фондом державного майна України на баланс ВАТ (ПрАТ) «БІОФАРМА» у 2008 р. в процесі приватизації Цілісного майнового комплексу Київського підприємства по виробництву бактерійних препаратів «Біофарма», але не увійшов до статутного капіталу господарського товариства в процесі приватизації. Станом на день надання відповіді, зазначений житловий будинок продовжує перебувати у державній власності (за виключенням приватизованих мешканцями квартир).

Оригінал документу, який був виданий у 1996 році ДКПВБП «БІОФАРМА» та підтверджує право власності на житло (свідоцтво) на підприємстві відсутній.

Відповідно до листа №108-108/ОП/к-932-1946 від 11.05.2018 р., Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що видає дублікати свідоцтв про право власності на житло, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та в сфері управління адміністрації. Будівля за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває та не передавалася до сфери управління Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. Оскільки свідоцтво про право власності видавалось згідно з розпорядженням відомства КПВБП «Біофарма» від 11.11.1996 №1, то у Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації відсутні підстави для видачі дублікату свідоцтва про право власності на вказану квартиру.

Відповідно до листа №10-24-25427 від 12.12.2018 р., Фонд Державного майна України повідомив, що державні органи приватизації не наділені повноваженнями щодо приватизації державного житлового фонду, тому видача дубліката Свідоцтва про право власності на вказане житло виходить за межі повноважень державних органів приватизації.

За змістом частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13 грудня 2018 року у справі №712/10959/17 та від 27 грудня 2019 року у справі № 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки зі змісту поданої заяви вбачається, що за відсутності у заявниці правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_2 ), її право підлягає захисту в позовному порядку шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За встановлених обставин заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки заявнику слід звернутися до належного суду в порядку позовного провадження згідно з нормами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 260-261, 293-294, 315, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватне акціонерне товариство «БІОФАРМА», ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С.І. Кушнір