Провадження № 6/524/128/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Автозаводський районний суд міста Кременчук в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі судового засідання Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сухина Віталія Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В

06 травня 2020 року до суду надійшло подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сухина В. В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

У поданні вказувалося, що на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 50126050, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 537/11499/13, виданого 24 грудня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчук на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук від 03 березня 2014 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали подання, встановив наступне.

Відповідно ч.1,2,3,4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом достовірно встановлено, що в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 50126050, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 537/11499/13, виданого 24 грудня 2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчук на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 березня 2014 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно довідки Автозаводського районного суду м. Кременчука 26 березня 2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, яка зареєстрована за № 524/11499/13-ц (провадження № 2-п/524/34/20). Станом на 06 травня 2020 року вищевказана справа не розглянута.

Державний виконавець не подав доказів на підтвердження факту отримання особисто боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2016 року, тобто немає підстав вважати, що боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином.

Також з матеріалів справи вбачається, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, про що був складений акт державного виконавця.

Доводи заявника щодо того, що боржник виїжджав за межі України в період часу з 06 липня 2016 року по 08 лютого 2020 року з наміром ухилитися від виконанням зобов`язань, покладених рішенням суду, суд не бере до уваги, оскільки ґрунтується на припущеннях заявника стосовно мети перетину кордону боржником.

Державний виконавець не надав докази про наявність у боржника намірів ухилення від як добровільного, так і примусового виконання рішення суду, тобто від сплати коштів, наявності намірів виїхати за межі України з метою переховування. Не було перевірено належність боржника до громадянства України. Суд також враховує, що державний виконавець не подав даказів на підтвердження фактів здійснення ним дій по перевірці та встановлення зареєстрованого та фактичного місць проживання боржника, його роботи, у тому числі тимчасової, наявності майна та місць його знаходження, а також щодо здійснення викликів боржника до Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), перевірки фактів та причин виїзду боржника за межі України.

Відповідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria») заява № 34383/03 від 26 листопада 2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

За таких обставин, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника виїжджати за межі України є передчасним.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 258-260, 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Відмовити державному виконавцю Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає повторному зверненню.

Суддя: