Ухвала

25 травня 2020 року

м. Київ

справа № 761/12112/19

провадження № 61-3682св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у складі судді: Шкоріної О. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 323 500,00 грн, проценти за користування у розмірі 17 096,75 грн, інфляційні втрати у розмірі 65 249,95 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У січні 2020 року ОСОБА_2 подав заяву в якій просив зменшити розмір судового збору або відстрочити його до прийняття рішення апеляційним судом. При цьому, посилався на скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року ОСОБА_2 продовжено строк для усунення недоліків визначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2019 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Аргументи учасників справи

У лютому 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року, в якій просив оскаржену ухвалу скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У травні 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі Верховного Суду від 27 березня 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права).

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року відмовлено.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 761/12112/19 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков