Справа № 617/1888/19
Провадження № 2/617/206/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному порядку у залі суду у м. Вовчанську Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у листопаді 2019 року звернулась у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_3 померла. ЇЇ батько уклав новий шлюб та переїхав разом із нею та її братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на постійне проживання у с. Новоолександрівка Вовчанського району Харківської області. В 2015 році у батька народилась третя дитина - донька ОСОБА_5 . З листопада 2016 року її брат ОСОБА_4 , а з липня 2018 року вона переїхали на постійне проживання до бабусі ОСОБА_6 у с. Стариця Вовчанського району. З часу переїзду, батько ОСОБА_1 із нею не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере. Пенсію витрачає переважно на потреби нової родини.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вовчанської районної державної адміністрації від 07.12.2017 року ОСОБА_1 було рекомендовано використовувати пенсію за втрату годувальника, яку він отримує, на утримання її та її брата ОСОБА_4 . Разом з тим, ОСОБА_1 практично проігнорував зазначене рішення, допомогу на утримання не надає.

Вона вступила на навчання до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету та з 01.09.2019 року є студентом факультету управління та бізнесу зазначеного університету, потребує матеріальної допомоги.

Батько ОСОБА_1 має добрий стан здоров`я, останні роки офіційно не працевлаштований, має постійний дохід від виконання ремонтно-будівельних і оздоблювальних робіт в м. Харкові, затребуваний як фахівець та має можливість брати участь в утриманні її та брата ОСОБА_4 .

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року і до закінчення нею навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку; стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на її утримання за період з 12.07.2018 року по 03.10.2019 року включно з розрахунку 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не меншу 50 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідно її віку, щомісячно.

Відповідач у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, шо твердження позивача про відсутність його із нею спілкування, участі у вихованні та утриманні, не відповідає дійсності. На теперішній час у нього на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_5 , 2015 року народження, син ОСОБА_4 , 2009 року народження та дружина ОСОБА_9 , яка не працює та знаходиться на обліку в центрі зайнятості. Вказує, що його матеріальне становище значно погіршилось, оскільки він не має регулярного доходу, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. ОСОБА_2 переоформила пенсію по втраті годувальника на себе у 2019 році та отримує її. Оскільки у нього не має можливості надавати допомогу, то повнолітня працездатна дитина має можливість влаштуватися на заочне навчання та працювати. Просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явилась, сповіщалась про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надала заяву про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач під час судового розгляду заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що він офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку як безробітний у центрі зайнятості, отримуючи кожного місяця 1000 грн. 00 коп. соціальних виплат. Після того, як ОСОБА_2 у липні 2018 року переїхала до бабусі ОСОБА_6 , він періодично надавав гроші на утримання її та сина ОСОБА_4 , який також проживав із бабусею. До теперішнього часу він продовжує отримувати від держави виплати на сина ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. 00 коп., однак їх витрачає на потреби своєї родини. Його дружина ОСОБА_9 також перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітна, отримує аліменти на свого сина від першого шлюбу. Він виконує тимчасову роботу, однак офіційно не працевлаштований, отримує близько 3000 грн. 00 коп. щомісяця.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як встановлено під час судового розгляду, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та відповідач по справі - ОСОБА_1 (а.с. 6, 7).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Згідно довідки депутата Старицької сільської ради Вовчанського району Харківської області від 06.09.2019 року за № 303, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виховує бабуся ОСОБА_6 . Батько участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 10).

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Вовчанської РДА Харківської області від 07.12.2017 року за № 100 зазначено про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно сина ОСОБА_4 ; рекомендовано ОСОБА_1 використовувати пенсію по втраті годувальника на утримання його дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частинах, брати участь у вихованні та спілкуванні з сином (а.с. 12).

Згідно банківського рахунку ОСОБА_6 , на протязі 2018 року ОСОБА_1 здійснював їй перерахунок коштів (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_2 навчається на факультеті Управління та бізнесу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, є студентом 1 курсу. Навчається на основі: контракт. Денна форма навчання (а.с. 11). ОСОБА_2 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199 - 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом ст. ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, наявність у відповідача на утриманні доньки ОСОБА_5 , 2015 року народження. Як зазначив відповідач під час судового розгляду, його син ОСОБА_4 , 2009 року народження проживає разом із бабусею ОСОБА_6 та фактично перебуває на її утриманні. На теперішній час він матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4 не надає, соціальні виплати, які він отримує на нього, витрачає не за призначенням. Окрім цього, отримує соціальні виплати у центрі зайнятості 1000 грн. 00 коп. на місяць та близько 3000 грн. 00 коп. доходу на місяць, є працездатною особою.

Наявність у ОСОБА_1 дружини ОСОБА_9 та її сина від іншого шлюбу ОСОБА_11 не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітню доньку ОСОБА_2 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1000 грн. 00 коп., починаючи з дня пред`явлення позову до суду 22.11.2019 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за період з 12.07.2018 року по 03.10.2019 року, суд зазначає наступне.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч. 2 ст. 191 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов:

- до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались;

- особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах встановленого строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Позивачкою не надано доказів ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на її утримання за вказаний період.

Як зазначив під час судового розгляду ОСОБА_1 , та фактично підтверджується відомостями з банківського рахунку ОСОБА_6 , на протязі 2018 року ОСОБА_1 здійснював їй перерахунок коштів на утримання дітей.

Суд приходить до висновку про відсутність підстави для стягнення аліментів за минулий час.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2019 року складає 1921 грн. 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ін. номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Стариця Вовчанського району Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ін. номер НОМЕР_2 аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 22.11.2019 року та до закінчення нею навчання у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ін. номер НОМЕР_1 , на користь Держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частин рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вовчанський районний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ін. номер НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ін. номер НОМЕР_1

Суддя -