ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року місто Чернівці справа № 720/316/20

провадження №22-ц/822/419/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

за участю: представника АТ «Державний ощадний банк України» Кесаревої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича про примусове проникнення до нежитлового приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Ляху Г.О.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст подання приватного виконавця

У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кошкер І.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 60620593 з примусового виконання виконавчого листа № 720/175/17, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 24 травня 2017 року, яким з боржника ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 582866 гривень 41 копійок та судовий збір в розмірі 8742 гривень. Станом на 27 лютого 2020 року, боржником не виконано боргові зобов`язання та в добровільному порядку борг не повернуто, вищевказане приміщення є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 .

Вказував на те, що боржник у добровільному порядку не допускає приватного виконавця для перевірки майнового стану та опису майна, яке розташоване по АДРЕСА_1 , чим унеможливлює виконання судового рішення. Приватним виконавцем вичерпано всі заходи виконання рішення, які не потребують проникнення до володіння боржника, а повне виконання рішення можливо лише за умови проникнення до майна боржника з метою перевірки майнового стану та опису такого.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року подання задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. на примусове проникнення до об`єкту незавершеного будівництва готельно-ресторанного комплексу, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,1427 га, кадастровий номер :02:003:0380, що належить ОСОБА_1 , для проведення виконавчих дій по арешту рухомого та нерухомого майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржником рішення суду в добровільному порядку не виконується, обов`язки, встановлені ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» не виконуються, чиняться перешкоди своєчасному та в повному обсязі вчиненню приватним виконавцем виконавчих дій, відсутності у приватного виконавця можливості вчинити виконавчі дії з перевірки майнового стану та опису майна боржника.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні скарги подання приватного виконавця.

Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив іншого наявного майна у боржника на яке може бути звернуто стягнення, не надав оцінки тому чи не порушить проникнення до приміщення прав дружини боржника, оскільки майно є спільною сумісною власністю подружжя.

У відзивах на апеляційну скаргу приватний виконавець та АТ «Ощадбанк» просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду від 27 квітня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 977 від 26 березня 2008 року в сумі 582866 гривень 41 копійка та судовий збір в розмірі 8742 гривень.

14 листопада 219 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 60620593 з примусового виконання виконавчого листа № 720/175/17, виданого Новоселицьким районним судом 24 травня 2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 977 від 26 березня 2008 року в сумі 582866 гривень 41 копійки та судового збору в розмірі 8742 гривень.

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримав вказану постанову про відкриття виконавчого провадження, основної винагороди, про стягнення витрат та про накладення арешту на майно від 14 листопада 2019 року за виконавчим провадженням № 60620593, що підтверджується власноруч написаною ним заявою.

З метою перевірки майна боржника виконавцем направлялися запити до реєструючих установ, стосовно виявлення у боржника рухомого майна, заробітної плати, пенсії, інших видів доходів для погашення суми боргу.

Відповідно до інформаційної довідки ГУ Держпродспоживслужби в Чернівецькій області № 353 від 14 листопада 2019 року за боржником сільськогосподарська техніка чи інші механізми по Чернівецькій області не значаться.

Згідно довідки ГУ Держпраці в Чернівецькій області № 3239/1/09-2/19 від 25 листопада 2019 року за боржником технологічних транспортних засобів не зареєстровано.

Постановою приватного виконавця від 11 грудня 2019 року накладено арешт на грошові кошти на рахунках боржника, відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». За рахунок стягнених з боржника коштів стягувачу перераховано 56 гривень 39 копійок відповідно до платіжного доручення № 178 від 27 грудня 2019 року.

Приватний виконавець посилався на отриману ним електронну інформацію від Головного сервісного центру МВС про наявність за боржником зареєстрованих транспортних засобів, місцезнаходження яких невідоме.

З постанови виконавця Кошкера І.А. від 23 грудня 2019 року, виконавче провадження № 60620593, вбачається, що транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_1 , а саме «SUBARU» державний номерний знак НОМЕР_2 , «MERCEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_3 , «FORD» державний номерний знак НОМЕР_4 та «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_5 , оголошено в розшук.

Згідно довідки Пенсійного фонду про осіб - боржників, які працюють за трудовими або цивільно-правовими договорами № від 07 лютого 2020 року, інформації про останнє місце роботи боржника не знайдено.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду № від 07 лютого 2020 року про отримання боржником пенсії - інформація відсутня.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 201992410 від 26 лютого 2020 року за боржником зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме готельно-ресторанного комплексу, реєстраційний номер НОМЕР_6 , який розташовано по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 0,1427 га, за кадастровим номером :02:003:0380.

Даний об`єкт нерухомості є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору серії ВК № 006001 від 26 березня 2008 року, укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 .

З метою перевірки майнового стану та опису вказаного майна приватним виконавцем було здійснено виїзди за вказаною адресою, тобто за місцем розташування вказаного об`єкта незавершеного будівництва готельно-ресторанного комплексу, однак вчинити виконавчі дії не вдалося по причині, що ОСОБА_1 відмовився допустити приватного виконавця до майна та відчинити хвіртку до огородженої території, що підтверджується актами від 30 січня 2020 року та 12 лютого 2020 року, які складені у присутності представника філії Чернівецького обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, застосовані норми права та встановлені обставини

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і пункт 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ч.1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 13 ч.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 особисто отримав постанову про відкриття провадження, постанову про стягнення основної винагороди, постанову про стягнення витрат та постанову про накладення арешту на майно (а.с.6), отже боржник ОСОБА_1 вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення суду.

З метою перевірки майнового стану та опису майна боржника приватним виконавцем 30 січня 2020 року здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 відмовився забезпечити доступ до предмета іпотеки. Хвіртка, призначена для входу в огороджену територію, була зачиненою. Боржник, який знаходився на території нерухомого майна, відмовився її відчинити, про що у присутності представника банку складено акт (а.с.14).

Вимогою приватного виконавця від 31 січня 2020 року повторно призначено на 12 лютого 2020 року о 10:00 виконавчі дії щодо перевірки майнового стану та опису майна боржника. Вимога надіслана боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі та за місцем знаходження іпотечного майна. Згідно повідомлення Укрпошти, вимога приватного виконавця була вручена боржнику 05 лютого 2020 року, тобто за п`ять днів до проведення виконавчих дій (а.с.16-19).

12 лютого 2020 року з метою перевірки майнового стану та опису майна боржника приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 відмовився забезпечити доступ до предмета іпотеки. Хвіртка, призначена для входу в огороджену територію, була зачиненою. Боржник, який знаходився на території нерухомого майна, поводився агресивно, виражався нецензурною лексикою, відчинити хвіртку відмовився, про що у присутності представника банку складено акт (а.с.20).

Згідно з ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на наведене акти приватного виконавця про неможливість здійснити перевірку майнового стану боржника, оскільки боржник не впустив приватного виконавця на територію незавершеного будівництва готельно-ресторанного комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 , свідчать про невиконання боржником ОСОБА_1 обов`язків, визначених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», чинення перешкод своєчасному та в повному обсязі вчиненню виконавчих дій.

За таких обставин з огляду на те, що заборгованість боржником не погашена, рішення суду не виконане, приватний виконавець не має можливості потрапити на територію іпотечного майна боржника з метою проведення перевірки майнового стану, опису і арешту рухомого майна боржника, який добровільно доступ до майна не надав, примусове проникнення до нерухомого майна в даному випадку буде єдиним можливим способом виконання рішення суду.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Зазмістом частини 1, 2 статті 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно із п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Так, згідно ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ч.1). Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб(ч.2).

Отже, дана норма дозволяє втручатися у здійснення особою права на житло чи інше володіння згідно із законом і в інтересах економічного добробуту країни, для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

В даному випадку втручання у право боржника ОСОБА_1 на повагу до його володіння здійснено судом згідно із законом і є пропорційним переслідуваній меті, оскільки здійснюється в інтересах дотримання прав та свобод стягувача, рішення на користь якого не знаходить свого виконання протягом значного періоду часу, що порушує права стягувача.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про порушення прав дружини, оскільки в даному випадку заявником ототожнюється виконавчі дії у вигляді примусового проникнення до нежитлового приміщення (предмета іпотеки) з правочином щодо цього майна.

Крім того, вказана виконавча дія необхідна для виявлення рухомого майна, на яке можна в подальшому звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості та жодним чином не спрямована на протизаконні дії щодо порушення майнових прав дружини на це майно, за наявності таких.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для надання приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. дозволу на примусове проникнення до нерухомого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 27 травня 2020 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Н. Лисак