ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/315/20 Головуючий в І інстанції Третьякова І.В.
Номер провадження 22-ц/819/717/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарСікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Третьякової І.В. від 28 лютого 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та зобов`язання усунути порушене право,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_2 , представляючи інтереси ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просив

-визнати відмову начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) (далі Голопристанського ВДВС) Григорян Наріни Альбертівни, викладену в листі від 23 січня 2020 року за вих. №1241 щодо зміни в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 вересня 2019 року по виконавчому провадженню №59882604 в частині розміру відрахування з пенсії ОСОБА_1 з 50% до 20% неправомірною;

-зобов`язати її скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 вересня 2019 року по виконавчому провадженню №59882604, як таку, що не відповідає чинному законодавству.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що вироком Голопристанського районного суду від 21 березня 2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто 378 457,80 грн. в рахунок компенсації матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу, 18.09.2019 р. на виконання судового рішення державний виконавець виніс постанову про відрахування періодично з пенсії боржника 50%, що суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

З метою усунення порушення вимог Закону, представник боржника звернувся із заявою до начальника Голопристанського ВДВС, в якій просив виправити допущену помилку в постанові державного виконавця. Отримавши відмову, оскаржує її до суду.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2020 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність начальника Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) Григорян Н.А. неправомірною та зобов`язано її усунути порушені права ОСОБА_1 шляхом скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 вересня 2019 року по виконавчому провадженню № 59882604.

Не погоджуючись з ухвалою суду, начальник Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Григорян Н.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість та винесення її з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з положеннями ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії боржника може бути відраховано не більше, як 50 відсотків її розміру тільки у передбачених законом випадках, у тому числі й на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Оскільки ст.286 КК України передбачає покарання за порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, слід дійти висновку про те, що стягненню за виконавчим провадженням №59882604 підлягає саме шкода, заподіяна ушкодженням здоров`я, тому і встановлено боржнику утримання заборгованості з пенсії у розмірі 50 відсотків.

Крім того зазначає, що згідно ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» оскарженню підлягають рішення, дії або бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, а її відповідь від 23 січня 2020 року на заяву представника не є процесуальним документом та не є дією щодо виконання судового рішення, а тому не може бути предметом судового оскарження. До того ж, на її думку, скаржником порушено порядок оскарження рішення, дії та бездіяльності начальника відділу, оскільки вони можуть бути оскаржені до керівника органу Державної виконавчої служби вищого рівня, а не до суду.

Апелянт також посилається і на пропущення боржником строку на оскарження.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Під час засідання у суді апеляційної інстанції начальник Голопристанського ВДВС Григорян Н.А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили розглядати справу у їх відсутність, та посилаючись на безпідставність апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши докази, на яких ґрунтуються висновки суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції вважав доведеним, що ОСОБА_3 , будучи наділеною повноваженнями на скасування або внесення виправлень в постанову державного виконавця, вказаних дій за заявою ОСОБА_2 не вчинила та безпідставно відмовила йому листом, тобто в не процесуальний спосіб, тим самим порушила права боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Також вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.03.2019 р. задоволено цивільний позов. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 378 457,80 грн. матеріальної шкоди, завданої злочином.

На підставі зазначеного судового рішення постановою державного виконавця Голопристанського ВДВС від 22.08.2019 року відкрито виконавче провадження №59882604.

Під час проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження було встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Постановою державного виконавця від 18.09.2019 р. звернуте стягнення на доходи боржника в розмірі 50% пенсії до виплати загальної суми боргу 416 633,58 грн., куди входить майнова шкода у розмірі 378 457, 80 грн. та виконавчий збір у розмірі 37 845, 78 грн.

16.12.2019 р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до начальника Голопристанського ВДВС Григорян Н.А. з заявою, в якій просив виправити помилку державного виконавця, що полягала у неправильному визначенні розміру відрахувань: 50% від пенсії замість вірного 20%.

23.01.2020 р. ОСОБА_3 розглянула заяву та надала ОСОБА_1 письмову відповідь, якою йому було відмовлено у задоволенні його вимог та роз`яснено, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення заборгованості з доходів боржника в розмірі 50% відповідають нормам чинного законодавства.

Отримавши такого змісту відповідь скаржник 29.01.2020 року звернувся до суду.

Правовідносини у сфері виконання судових рішень регулюються нормами Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Згідно ч.2 ст. 70 зазначеного Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, перелік підстав для відрахування з пенсії 50% чітко визначений законом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції досліджено матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України. Зі змісту позовної заяви потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що предметом позову є відшкодування майнової шкоди, заподіяної йому пошкодженням належного йому транспортного засобу «Субару Форестер» в розмірі 378 457,80 грн. Саме такий розмір шкоди, заподіяної транспортному засобу підтверджується і звітом оцінювача, який є доказом у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що періодичне відрахування із пенсії ОСОБА_1 50% на відшкодування майнової шкоди суперечить положенням ч.2 ст. 70 Закону, а тому заява ОСОБА_2 про виправлення помилки у постанові державного виконавця підлягала задоволенню начальником Голопристансько ВДВС, до якої заявник звернувся.

Твердження апелянта про те, що за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, заподіяної злочином, передбаченим ч.1 ст.286 КК України підлягала відшкодуванню саме шкода, заподіяна здоров`ю, ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до положень статті 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України стороні виконавчого провадження гарантовано право на звернення із скаргою до суду, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки начальник Голопристанського ВДВС Григорян Н.А. не усунула порушення прав заявника шляхом скасування постанови державного виконавця в частині розміру відрахувань із пенсії заявника, хоча такі дії віднесені Законом до її повноважень, районний суд прийняв правильне судове рішення про задоволення скарги.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що вона не приймала по заяві ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 , ніяких процесуальних рішень, а тому її реагування на заяву (письмова відповідь) не може бути предметом оскарження.

Суд першої інстанції визначив таку службову поведінку посадової особи як бездіяльність, що, на думку суду апеляційної інстанції, є правильною оцінкою, так як з виконавчого листа, за яким з ОСОБА_1 стягувалась на користь ОСОБА_4 шкода, не вбачається, що саме є об`єктом ушкодження, а для забезпечення прав сторін виконавчого провадження ця обставина підлягала встановленню, чого ОСОБА_3 , як повноважна посадова особа, до якої звернувся скаржник, не виконала.

Посилання апелянта на ч. 3 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», якою передбачено право оскарження рішення, дії та бездіяльності начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня не свідчить про порушення заявником порядку оскарження, оскільки ч. 1 цієї ж статті передбачено право сторони виконавчого провадження також і на безпосереднє звернення зі скаргою до суду.

Не ґрунтуються на законі й доводи апелянта про те, що скаржником пропущений строк звернення до суду зі скаргою, оскільки про своє порушене право він дізнався з листа, направленого йому начальником Голопристанського ВДВС 23.01.2020 р., а із скаргою до суду він звернувся 29.01.2020 р., тобто в межах встановленого законом 10-денного строку.

Разом з тим, колегія суддів вважає необхідним доповнити ухвалу суду першої інстанції, зазначивши, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію боржника ОСОБА_1 від 18.09.2019 року по виконавчому провадженню №59882604 підлягає скасуванню лише в частині розміру відрахувань, оскільки в решті вона відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2020 року змінити, доповнивши її після слів «виконавчому провадженні №59882604» словами «в частині розміру відрахувань».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 18 травня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова