ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року м. Чернівці Справа № 715/1452/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Герман Я.І.,

позивач: АКБСР «Укрсоцбанк» - правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг»,

при розгляді заяви ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову згідно постанови Чернівецького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у виді заборони вчинення дій щодо відчуження житлового будинку загальною площею 48,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку загальною площею 76,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які зареєстровані за ОСОБА_1 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 квітня 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишено без задоволення,

Провадження №22-з/822/35/20 Категорія 27

рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2019 року залишено без змін.

05 травня 2020 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій вказує, що у поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокатом Онисковцем Ю.А. зазначалось, що додатково буде подана заява про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з понесеними ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду витратами на правову допомогу.

Відповідно до Договору про надання правової допомоги №1 від 29.11.2019 року ОСОБА_1 надавалася правова допомога. Згідно з п.2 Додаткової угоди №1 від 24.04.2020 року сторони узгодили надання виконавцем переліку юридичних послуг з питань представництва інтересів клієнта у Чернівецькому апеляційному суді у цивільній справі 715/1452/19 з підготовкою та поданням відзиву на апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п.3 додаткової угоди №1 від 28.04.2020 року вартість послуг адвоката складає 13 500 грн, оплата зазначених послуг підтверджується квитанцією про внесення коштів ОСОБА_1 на рахунок адвоката Онисковця Ю.А.

Також, 28.04.2020 року адвокатом Онисковцем Ю.А. було надано позивачу детальний розрахунок про наданні послуги, у якому детально розписано перелік послуг та затрачений час на їх виконання (копія додається).

Надані адвокатом Онисковцем Ю.А. послуги з професійної правничої допомоги прийняті ОСОБА_1 , що підтверджується Актом надання послуг №1 від 28.04.2020 року (копія додається).

На підставі наведеного та посилаючись на норми ст.270 ЦПК України просив заяву задовольнити.

У запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення АТ «Альфа-Банк» зазначає, що у її задоволенні слід відмовити, посилаючись на наступне.

Вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заявляв про намір подання заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із понесенням витрат на правову допомогу, однак будь-якого розрахунку таких витрат не подав.

Також зазначає, що заявлений розмір судових витрат є неправомірно великим порівняно із складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, і обсягом наданих послуг, оскільки в задоволенні позову було відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, а в апеляційній інстанції не потрібно було додатково вивчати справу та надавати додаткові консультації. Адвокатом подано тільки відзив на апеляційну скаргу на 4 аркушах, який фактично повторював аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Крім наведеного зазначає, що відповідачем не надано копії договору про надання правової допомоги, з якого би вбачалось, що сторони погодили саме такий розмір гонорару адвоката.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Крім того, абз.2 ч.3 ст.259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Ч.8 ст.141 ЦПК України передбачає, що у разі неподання стороною доказів розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що сторона зробила про це заяву, остання залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова апеляційного суду ухвалена 14.04.2020 року, а заява про стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_2 подана 05.05.2020 року, тобто з пропуском п`ятиденного строку.

Пропуск процесуального строку, встановленого законом, є підставою для залишення такої заяви без розгляду, що також міститься в правовому висновку ВП ВС, викладеному 19.02.2020 року по справі 755/9215/15-ц.

Проте, обставини, які стали підставою для висновку про необхідність залишення заяви без розгляду, є відмінними від обставин у цій справі.

Так, рішення суду апеляційної інстанції постановлене 14.04.2020 року, тобто під час дії карантину.

02 квітня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, яким також внесено зміни до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Зокрема, за змістом п.3 зазначеної норми під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, продовження строків діє на інші випадки, в тому числі на подання доказів.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу міститься заява про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу до ухвалення судового рішення, а також подана така заява після ухвалення рішення 03.05.2020 року фактично є клопотанням про долучення доказів. Встановлений процесуальним законом п`ятиденний строк на подачу доказів щодо понесених судових витрат продовжується на строк дії карантину, отже підстави застосування абз.3 ч.8 ст.141 ЦПК України відсутні, а заявником дотримано усіх передумов для її розгляду.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У відповідності до ст.26 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, 29.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір №1 про надання правової допомоги (а.с.189-190 т.1). 24.04.2020 року (після апеляційного перегляду) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 29.11.2019 року, в якій визначено вартість послуг адвоката розміром 13 500 грн, що не суперечить гл.52 ЦК України, включно з ч.3 ст.631.

В детальному розрахунку витрат на надання професійної правничої допомоги наведено перелік наданих послуг та обсяг наданих послуг в годинах, а саме: надання консультації ОСОБА_1 , підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами та отримання копії апеляційної скарги - 1 год; правовий аналіз апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» - 2 год; підготовка відзиву на апеляційну скаргу, направлення документів сторонам та підготовка клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції - 4 год; складання заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 1 год; складання звіту про надані послуги - 1 год, а всього 9 год вартістю 1500 грн за годину.

Згідно акту наданих послуг №1 від 28 квітня 2020 року, виконуючи умови договору адвокат надав, а ОСОБА_1 прийняв зазначені вище послуги сукупною вартістю 13 500 грн.

Квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2020 року підтверджено оплату послуг адвоката ОСОБА_2 у розмірі 13 500 грн (а.с.89).

Колегія суддів вважає за необхідне відмовити в стягненні витрат, понесених ОСОБА_1 за надання йому консультації і підготовку клопотання про ознайомлення з матеріалами та отримання копії апеляційної скарги - 1 год (1500 грн), оскільки відповідачу ОСОБА_1 в порядку вимог ст.361 ЦПК України була направлена апеляційна скарга (а.с.170 т.1). Також доказів, що адвокат ознайомлювався з матеріалами справи, останні не містять.

Що стосується витрат на правовий аналіз апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» - 2 год (3 000 грн), то колегія вважає, що такий аналіз апеляційній скарзі реалізується у відзиві на неї та оплачений окремо, отже не може подвійно стягуватися.

Крім того, відносно вимог про складання заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 1 год (1500 грн), то на думку суду, вони не охоплюються поняттям юридичної допомоги та не входять в її обсяг, а лише є наслідком вжиття процесуальних заходів на відшкодування понесених витрат клієнта, а складання звіту про надані послуги - 1 год (1500 грн) є доказом таких витрат, у зв`язку з чим додається зазначений документ, отже в сукупності такі дії є обов`язком адвоката за наслідками здійснення правової допомоги.

В продовження, аналогічно підготовка клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції не охоплюється предметом договору про надання правової допомоги, а є лише процесуальним способом її здійснення, отже не підлягає відшкодуванню в порядку розподілу таких витрат.

Таким чином, з урахуванням обґрунтованості, пропорційності та розумності необхідної правничої допомоги у цій справі колегія суддів вважає підтверджену належними та достатніми доказами отриману допомогу лише в частині складання відзиву на апеляційну скаргу, достатнім часом на що для професійного адвоката з урахуванням тотожності його змісту відзиву на позовну заяву має бути 3 год. на загальну суму 4500 грн.

Отже, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк» 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн судових витрат на користь ОСОБА_1 .

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/