Справа № 172/426/20
Провадження № 2/172/211/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Нестеренка Сергія Володимировича в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 року закрито кримінальне провадження

№ 0000280 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від підтримання обвинувачення в суді.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 серпня 2019 року близько 20:00 години, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де на той час проживав і ОСОБА_2 і побачивши останнього підійшов до нього та почав з`ясовувати раніше виниклі неприязні відносини. В цей час у ОСОБА_1 раптово виник протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово-виниклий намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 приблизно о 20:10 годині, перебуваючи в одній з кімнат квартири за вказаною адресою, стоячи навпроти ОСОБА_3 обличчям до його правого плеча, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, - правою рукою стиснутою в кулак наніс ОСОБА_2 один удар в обличчя, а саме: в область щелепи з правої сторони. Після чого, ОСОБА_2 повернувся до ОСОБА_1 обличчям, а останній в цей час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, правою рукою стиснутою в кулак наніс ОСОБА_2 один удар в обличчя, а саме: в область щелепи з лівої сторони, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи ліворуч у ділянці суставного відростку, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад три тижні.

Вказаною ухвалою суду від 04.11.2019 року позовну заяву начальника Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова»ДОР до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння залишено без розгляду.

Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова»ДОР засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та пербуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради. Основним джерелом формування фінансових ресурсів закладу є обласні бюджетні кошти.

Встановлено, що після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 проходив лікування у відділенні щелепно-ліцевої хірургії комунального закладу«Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР, де перебував з 21.08.2019 року по 28.08.2019 року.

Відповідно до довідки- калькуляції КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР вартість фактичних витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_2 складає 5575,71 грн.

Розрахунок проведено наступним чином: ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-ліцевої хірургії комунального закладу«Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР з 21.08 по 28.08.2019 року (7 ліжко-днів). На стаціонарне лікування закладом охорони здоровя витрачено 5575,71 грн., що складається із: заробітної плати - 2986,83 грн., нарахування на заробітну плату - 657,09 грн., матеріалів, обладнання та інвентаря, у тому числі мякого інвентаря та обмундирування - 24,15 грн., медикаментів та перевязувального матеріалу - 678,23 грн., продуктів харчування - 156,94 грн., утримання бюджетної організації - 183,96 грн., комунальних платежі (тепло, вода, елекроенергія) - 888,51 грн.

Таким чином, враховуючи, що КЗ «ДОКЛ ім. І.І. Мечникова» ДОР самостійно не були реалізовані повноваження щодо відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, даний позов пред`являється прокурором на захист інтересів держави, оскільки відшкодування шкоди, затраченої державою на лікування особи, потерпілої від злочину, тягне за собою негативні наслідки у вигляді відсутності грошових коштів, необхідних для придбання медичних препаратів, які потрібні для лікування, що у свою чергу зводить нанівець основну ціль державного чи комунального медичного закладу - надання безкоштовної медичної допомоги. З огляду на вказане, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати КЗ «ДОКЛ ім. Мечникова» ДОР витрати в сумі 5575 грн. 71 коп., понесені комунальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину.

Ухвалою судді від 12.05.2020 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Вказує, що в матеріалах справи є ухвала суду від 04.11.2019 року, якою позовну заяву залишено без розгляду, а рішення суду в цій частині Синельниківською місцевою прокуратурою не оскаржене у встановлені законом строки. Жодних коштів комунальним закладом на лікування ОСОБА_2 витрачено не було, оскільки останній самостійно оплатив лікування. Згідно зі ст. 62 Конституції України він є невинуватим у вчиненні злочину, оскільки його вина не доведена у встановленому законом порядку і не встановлена вироком суду. Натомість в матеріалах справи є ухвала про закриття кримінального провадження відносно нього.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

За правилами ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор який звертається до суду в інтересах держави в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Частиною 7 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 року кримінальне провадження № 0000280 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_2 від підтримання обвинувачення в суді, а позов начальника Васильківського відділу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова»ДОР до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння - залишено без розгляду. Ухвала суду набрала законної сили 11.11.2019 року.

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочин, а саме: 17 серпня 2019 року близько 20:10 години спричинив потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи ліворуч у ділянці суставного відростку, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад три тижні.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із зазначеними положеннями ЦПК України, вищевказані обставини - факт вчинення ОСОБА_1 злочину, що визначені ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. При цьому ст. 1206 ЦК України покладає обов`язок відшкодування шкоди саме на особу, яка вчинила злочин та не пов`язує його з фактом визнання особи винною вироком суду чи закриттям провадження з нереабілітуючої підстави.

Від вчиненого відповідачем злочину потерпілий ОСОБА_2 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-ліцевої хірургії комунального закладу«Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР з 21.08 по 28.08.2019 року.

На лікування ОСОБА_2 у відділенні щелепно-ліцевої хірургії КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР витрачено 5575,71 грн. (вартість одного ліжко-дня становить 796,53 грн.), що підтверджується довідкою-калькуляцією КП «ДОКЛім. І.І. Мечникова»ДОР.

З листів КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»ДОР №1010/415-15 від 02.12.2019 року та № 321/419-15 від 29.04.2020 року комунальний заклад до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 не звертався, в добровільному порядку гроші лікарні не відшкодовані.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 1, 3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість даного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Українивід 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебуває на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Нестеренка С.В., який звернувся до суду в інтересах держави в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова»ДОР про стягнення з ОСОБА_1 коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 56, 81, 82, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст. 128 КПК України, ст. 1206 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В

1. Позов керівника Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Нестеренка Сергія Володимировича в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова»Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 на користь Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова»Дніпропетровської обласної ради (, юридична адреса: 49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 в сумі 5571 (пять тисяч пятсот сімдесят одна) гривня 71 копійка.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , на користьдержави судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк