Ухвала

22 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 648/4937/16-ц

провадження № 61-44306св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Приходько Л. А., Бездрабко В. О., Радченко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2007157.

04 жовтня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк», ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір переведення боргу (про заміну боржника у зобов`язанні) за умовами якого первісний боржник, ФОП ОСОБА_3 передав, а новий боржник, ФОП ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання перед кредитором за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157, у тому числі щодо погашення заборгованості, яка станом на дату укладення цього договору складала 5 999 779,02 грн.

04 серпня 2014 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір іпотеки, за умовами якого він з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язання за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

01 серпня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» повідомило його про можливість вирішення питання щодо виведення з-під застави предмету іпотеки за умови погашення до 15 вересня 2014 року основної заборгованості за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157 в сумі 1 500 000 грн.

Однак, незважаючи на своєчасне погашення основної заборгованості у сумі 1 500 000 грн ПАТ «Дельта Банк» не виконало взятих на себе зобов`язань та не вивело з-під застави належний йому житловий будинок.

Заборгованість ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 16 лютого 2015 року складала 4 499 779,02 грн.

11 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ОСОБА_2 набув право вимоги грошових коштів на загальну суму 4 462 237,25 грн з ПАТ «Дельта Банк» за договорами банківського вкладу.

16 лютого 2015 року ФОП ОСОБА_2 повідомив ПАТ «Дельта банк» про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У зв`язку із чим, в силу вимог частини першої статті 598 та частин першої, другої статті 601 ЦК України зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 4 462 237,25 грн за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157 є припиненими з 16 лютого 2015 року внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог.

Посилаючись на те, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, ОСОБА_1 просив: визнати припиненими у повному обсязі з 16 лютого 2015 року зобов`язання ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157; визнати припиненим іпотечний договір від 04 серпня 2014 року, укладений між ним та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Лубянським А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 663; припинити обтяження і заборону в державному реєстрі стосовно іпотечного майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 , зареєстрованих на підставі іпотечного договору від 04 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Лубянським А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 663.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано припиненим у повному обсязі з 16 лютого 2015 року у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зобов`язання ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157.

Визнано припиненим іпотечний договір від 04 серпня 2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений Лубянським А. В., приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 663.

Припинено обтяження і заборону в державному реєстрі стосовно іпотечного майна - житлового будинку по АДРЕСА_1 , зареєстрованих на підставі іпотечного договору від 04 серпня 2014 року, посвідченого Лубянським А. В., приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 663.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що зарахування зустрічних однорідних вимог, зобов`язання ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157 відбулося на підставі укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договором про відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року. Право на укладання даного договору без погодження з банком у його учасників є беззаперечним, згідно з вимогами статті 601 ЦК України і погодження банку не є обов`язковою вимогою. У зв`язку із припиненням 16 лютого 2015 року зобов`язання за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007157, тому з цього часу припинена і іпотека за договором від 04 серпня 2014 року.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначені обставини та положення законодавства не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення у зв`язку із цим зобов`язання ОСОБА_2 за договором кредитної лінії від 19 серпня 2011 року № ВКЛ-2007175 на підставі частини першої статті 601 ЦК України.

Підстави визначені законом для припинення іпотеки відсутні, зокрема припинення основного зобов`язання, позовні вимоги щодо припинення іпотеки та припинення обтяження і заборони в державному реєстрі стосовно нерухомого майна переданого позивачем в іпотеку задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 01 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 76, 89 ЦПК України, статей 92, 514, 515, 601 ЦК України, а також неправильно застосував норми статей 203, 514, 515, 601, 1058, 1066, 1068, 1071 ЦК України та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах.

Висновки апеляційного суду суперечать правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим у постановах від 18 вересня 2013 року справі № 6-65цс13 та від 09 квітня 2014 року у справі № 6-12цс14.

Висновок апеляційного суду про те, що грошове зобов`язання перед ОСОБА_2 не виникло є неповним, оскільки окрім договору про відступлення прав вимоги, суду було надано як доказ письмову вимогу ОСОБА_4 від 05 лютого 2015 року з моменту отримання якої у банку і виникло грошове зобов`язання, право вимоги, за яким було правомірно передано ОСОБА_2 .

Висновок апеляційного суду про недоведеність факту звернення ОСОБА_2 16 лютого 2015 року до банку із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог з посиланням на наявність на заяві відбитку штампу, який не передавався працівнику банку зроблений з порушенням вимог процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2018 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Пророку В. В.

У зв`язку з обранням судді Пророка В. В. до Великої Палати Верховного Суду 18 червня 2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

01 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2020 року справу № 381/3165/17 (провадження № 61-44458св18), за позовом житлово-будівельного кооперативу «Машинобудівник» до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Київської області від 05 вересня 2018 року, передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з огляду на необхідність формування єдиної правозастосовної практики.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що продовжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

При передачі справи до Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, правильними висновки суду першої інстанції у цій справі про безпідставність позовних вимог про витребування майна від відповідача, оскільки спірну квартиру набуто відповідачем за договором придбання загальної площі житла в порядку членства в кооперативі 19 жовтня 2015 року, який недійсним не визнавався.

Апеляційний суд, скасовуючи зазначене рішення місцевого суду про відмову в позові та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову, виходив із наявності підстав для витребування у добросовісного набувача спірної квартири, яку було придбано у особи за відплатним договором, яка не довела правомірності набуття права власності на неї.

До таких же висновків і дійшов Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 вересня 2019 року № 381/2958/17 (провадження № 61-38754св18).

Ураховуючи наведене, колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду визнала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові від 04 вересня 2019 року № 381/2958/17 (провадження № 61-38754св18).

Зазначене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних складах принципово різного підходу щодо застосування норм процесуального права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі 381/3165/17.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи 381/3165/17 (провадження № 61-44458св18).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 648/4937/16-ц (касаційне провадження № 61-44306св18) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання зобов'язання припиненим до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи 381/3165/17 (провадження № 61-44458св18) за позовом житлово-будівельного кооперативу «Машинобудівник» до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик