Справа №: 343/500/20
Провадження №: 2/0343/320/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І. І.,

секретаря - Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить: розірвати шлюб, зареєстрований 19 травня 2016 року виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області; дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з нею; після розірвання шлюбу залишити її прізвище « ОСОБА_1 »; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Підставою зверення до суду є те, що 19 травня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донечка ОСОБА_3 . На перших порах життя ніби проходило нормальним руслом, але з часом стосунки між ними стали різко погіршуватись. Вони почали не розуміти одне одного, у них з`явились різні погляди на життя, між ними часто виникали суперечки, скандали та сварки, що кожний раз спричиняло її душевні страждання. Таким чином, спільне життя у них з відповідачем не склалося. У них виявились відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Отже, сім`я їхя фактично розпалась, а шлюб носить формальний характер, вони проживають окремо.

В судове засідання позивачка не прибула, від неї поступила заяв про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов визнає.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України)

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.05.2016 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, 19 травня 2016 року був зареєстрований шлюб (а.с.7).

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд встановив, що від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , яка проживає з позивачкою (а.с. 9).

У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання спільної дитини відсутній. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задоволити, шлюб розірвати, неповнолітню ОСОБА_3 залишити проживати з матір`ю.

При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 12, 13, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 19 травня 2016 року виконавчим комітетом Грабівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, - розірвати.

Малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір"ю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 840, 80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький