1Справа № 335/2904/20 2/335/1392/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовомдо Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, обґрунтувавши його тим, що 15.07.2019 року відповідачем Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області була складена постанова серії ЕАВ НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погодившись з вказаною постановою позивач оскаржив її до суду та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року скасовано постанову серії ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрито провадження по адміністративні справі, рішення набрало законної сили 24.12.2019 року.

Не дочекавшись рішення у вказаній адміністративній справі, відповідач у жовтні 2019 року звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з вимогою про відкриття виконавчого провадження унаслідок несплати позивачем штрафу за постановою ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року.

17.10.2019 року виконавчою службою відкрито виконавче провадження № 60309164, а 18.10.2019 року накладено арешт на усі грошові кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках, а також на будь-які інші рахунки, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт.

17.03.2020 року державним виконавцем винесена постанова про припинення виконавчого провадження після надання позивачем відповідного рішення суду про скасування постанови серії ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року.

Посилаючись на те, що з жовтня 2019 року по березень 2020 року позивач не міг користуватися власними заощадженнями, був позбавлений коштів на існування, все це завдало йому значних душевних страждань та незручностей, просить стягнути за рахунок коштів державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої діями органу державної влади, компенсацію у розмірі 20 000 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам надано строк (15 днів) для подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачі у встановлений судом строк надали до суду відзиви на позовну заяву. Відповідно до яких, вважають позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, просять відмовити у задоволенні позову.

Суд повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року скасовано постанову серії ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, закрито провадження по адміністративні справі, рішення набрало законної сили 24.12.2019 року.

З наданих до позову позивачем доказів вбачається, що 17.10.2019 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 60309164 за заявою УПП в Запорізькій області на виконання постанови № 1329873 від 15.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 850 грн.

18.10.2019 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відповідно до вимог ст. 56 Закону України „Про виконавче провадження накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

17.03.2020 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України „Про виконавче провадження закінчено виконавче провадження.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 та 20.02.2018 (справи №№ 804/2252/14, 818/1394/17 відповідно).

Суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано до суду жодних доказів, які підтверджують завдання йому такої шкоди та не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову.

В наданих позивачем до позову доказів на підтвердження позовних вимог відсутні данні про наявність викритих на ім`я ОСОБА_1 рахунків та наявність на вказаних рахунках грошових коштів, тому доводи заявника про те, що грошові кошти на рахунках були його єдиним джерелом для існування не підтверджено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач не оскаржував у встановленому законом порядку постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на грошові кошти на відкритих рахунках та не надав до відділу державної виконавчої служби відомості про оскарження ним постанови ЕАВ № 1329873 від 15.07.2019 року до суду.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази заподіяння моральної шкоди позивачу саме внаслідок винесення оскаржуваної постанови, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць