Справа № 587/89/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Домненко Н.І., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя,
У січні 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 про визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в 2015 році, під час шлюбу і за спільні кошти подружжя сторони придбали спірний житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , який 13 листопада 2015 року зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 . Позивач, посилаючись на положення ст. 373 ЦК України, ст. ст. 70, 57, 63 Сімейного кодексу України просив визнати спірне нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя.
04березня 2020 року сторони подали до суду спільну письмову заяву про укладення мирової угоди, оскільки вони дійшли згоди щодо врегулювання спору, в якій також просили вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті Сумським районним судом Сумської області 17 січня 2020 року.
У судовому засіданні сторони просили затвердити мирову угоду, пославшись на те, що спір щодо частини майна, яке також є сумісним майном подружжя, знаходиться в Зарічному районному суді м. Суми, до підсудності якого відноситься спір. Мирову угоду вони укладають з врахуванням своїх майнових інтересів, при вирішенні спору щодо іншого майна вони також мають намір укласти мирову угоду.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заявипро укладення мирової угоди, з`ясувавши правові позиції сторін, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.
Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією є ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Умови мирової угоди викладені сторонами та підписані з однієї сторони позивачем ОСОБА_2 , з другої сторони відповідачем ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.
Враховуючи, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують будь-чиїх прав, свобод чи інтересів, суд вважає за можливе закрити провадження у справі, затвердити дану мирову угоду та повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову та заяви про забезпечення позову.
Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Отже, суд вважає, що укладення мирової угоди не суперечить закону, не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, тому суд вважає за необхідне затвердити мирову угоду на умовах, визначених сторонами.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 142, 207, 208, 255, 256 ЦПК України суд,
Затвердити мирову угоду від 04 березня 2020 року, укладену між ОСОБА_2 (зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканцем АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешканки АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 )на наступних умовах.
1.Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нерухоме майно за адресою
Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя- закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя О.А. Степаненко