ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Херсон

Номер справи: 663/1704/19

Номер провадження: 22-ц/819/813/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2020 року, у складі судді Клімченка М.І., повний текст рішення складено 28 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації про надання дозволу дитині на тимчасовий виїзд до тимчасово непідконтрольної території

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який обґрунтований тим, що вони з відповідачем до 07.12.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно та визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Місце проживання позивача разом з сином зареєстроване в АДРЕСА_1 , наразі це територія проведення ООС. В зв`язку з бойовими діями вони були вимушені виїхати з міста та з жовтня 2018 року позивач разом з сином проживає в смт.Лазурне Скадовського району Херсонської області.

ОСОБА_1 вказувала, що на теперішній час виникла нагальна потреба у виїзді дитини через лінію розмежування в м.Красний Луч Луганської області, де знаходиться належне позивачці житло з метою побачення дитини з його родичами, близькими та друзями, а також з пізнавальною метою, але відповідач не надає згоди на виїзд дитини.

Просила суд надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасові неодноразові поїздки через лінію розмежування у зону проведення операції Об`єднаних сил на території України, тимчасово непідконтрольній державній владі України, разом з матір`ю - ОСОБА_1 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України, а також повернення в Україну свого малолітнього сина ОСОБА_3 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 на строк від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 16-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Скадовськогорайонного суду Херсонської області від 28 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що чинним законодавством України передбачена можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретні виїзди дитини (дітей) за кордон без згоди батька, з визначенням початку і закінчення, із зазначенням конкретного місця перебування дитини (дітей) у такий часовий проміжок, а не ймовірні, не визначені у датах виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати певний часовий проміжок перебування у відповідній, конкретно визначеній державі, надання дозволу на виїзд дитини до тимчасово непідконтрольної території без визначення початку та закінчення поїздки не передбачено діючим законодавством України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач після залучення до участі у справі Служби у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації звернулась до Служби з заявою щодо доцільності надання дозволу на тимчасові виїзди дитини строком до одного місяця два рази на рік під час зимових і літніх канікул до окупованої території, тобто фактично уточнила позовні вимоги. За таких підстав, на думку позивача, у суду були всі підстави для часткового задоволення позову, а саме надати дозвіл на тимчасові виїзди дитини без згоди батька строком до одного місяця два рази на рік під час зимових і літніх канікул до тимчасово окупованої території. Також вказує на наявність заборгованості відповідача по аліментам станом на 29.11.2019 року в сумі 26324,65 гривень.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме те, що суд мав вирішити спір на підставі спеціальної норми - Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що затверджений Постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 376, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити її позовні вимоги та надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасові виїзди строком до одного місяця два рази на рік під час зимових і літніх канікул до тимчасово окупованої території України за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , яка буде забезпечувати проїзд, перебування на окупованій території України, а також повернення в Україну свого малолітнього сина ОСОБА_3 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 .

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, представника Служби у справах дітей, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.12.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2018 визначено місце проживання ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщенні особи, що підтверджується довідками від 26.11.2018 № та від 10.12.2018 №.

ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району від 07.11.2018року.

ОСОБА_1 працює начальником відділення зв`язку відділення поштового зв`язку Лазурне, Поштамту Херсонської дирекції ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновку Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області вбачається, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Скадогвської РДА Херсонської області від 10.02.2020 року № 5 орган опіки і піклування Скадовської РДА підтверджує місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 для її тимчасових виїздів строком до одного місяця до тимчасово окупованої території України.

Станом на 01.09.2019 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 14743,90 грн, що підтверджується довідкою від 12.09.2019 року ВП№ 57173570 виданою відділом ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

31 серпня 2016 року за № 626-р Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження «Про затвердження плану заходів щодо реалізації Концепції інтегрованого управління кордонами», яким у пункті 2 частини сьомої на Адміністрацію державної прикордонної служби України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство оборони України, Міністерство інфраструктури України, Національну поліцію України, та інші державні органи (за згодою), поклав функцію щодо забезпечення розвитку співробітництва та координації діяльності суб`єктів інтегрованого управління кордонами шляхом удосконалення механізму контролю за додержанням прикордонного режиму, координації діяльності державних органів з питань додержання режимів на державному кордоні та в контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) 14 квітня 2017 року за № 222 - затверджено «Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей», відповідно до пункту 5.1.1. якого в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Згідно з пунктом 5.1.2. зазначеного Положення виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

В абзаці 4 пункту 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що затверджений Постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 376, з послідуючими змінами, передбачено, що в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57;

Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (підпункти 1, 2 пункту 4 цих Правил).

Отже, тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України, в тому числі і в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію, повинен відбуватись за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України, в тому числі в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію, в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Доводи апеляційної скарги про те, що звернувшись до Служби у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації з заявою щодо доцільності надання дозволу на тимчасові виїзди дитини строком до одного місяця два рази на рік під час зимових і літніх канікул до окупованої території, позивач фактично уточнила позовні вимоги, колегія суддів не бере до уваги, як підставу для скасування рішення суду, оскільки позивач не змінювала позовних вимог у спосіб передбачений процесуальним законом, а суд, відповідно до положень статті 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Крім того, вказані апелянтом періоди виїзду, не можна вважати таким виїздом, що має визначений початок і закінчення.

Наявність у відповідача заборгованості по аліментам в даній справі не є підставою для безспірного надання судом дозволу на виїзд дитини, виходячи з наступного.

Статтею 157 СК України (підпункт 1 абзац 2 частина 5) передбачено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Абзацом 10 підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,

в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред`явлення довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Отже, наявність заборгованості по аліментам має значення у разі виїзду дитини за кордон з одним із батьків з метою, які передбачені в статті 157 СК України, при цьому звернення до суду з позовом про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків є зайвим, оскільки такий виїзд передбачено статтею 157 СК України за наявності довідки про заборгованість зі сплати аліментів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанцій без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 травня 2020 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько