ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

06 травня 2020 року м. Херсон

справа № 766/22134/17

провадження № 22-ц/819/766/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Кузнєцової О.А.,

секретар: Шибінська А.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники Управління Служби безпеки України в Херсонській області - Суптеля Андрій Володимирович , Верещак Альона Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області, третя особа: Херсонська міська рада про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, про визнання незаконним та скасування протоколу засідання житлово-побутової комісії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління Служби безпеки України в Херсонській області, третя особа: Херсонська міська рада про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, про визнання незаконним та скасування протоколу засідання житлово-побутової комісії.

23.03.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони Управлінню Служби безпеки України вчиняти будь-які дії щодо реалізації протоколу №225 від 14.02.2020 року Житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Херсонській області та призупинити дію протоколу Житлово-побутової комісії №225 від 14.02.2020 року Управління Служби безпеки України в Херсонській області, заборонити будь-які дії щодо зняття з квартирного обліку осіб Управління СБ України в Херсонській області, що потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 та осіб, які спільно з ним перебувають на квартирному обліку, з урахуванням протоколу №225 від 14.02.2020 року Житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Херсонській області.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником в обґрунтування своїх вимог не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що на даний час існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник УСБУ в Херсонській області просив відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, як законну та обгрунтовану.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду з вказаною заявою позивач просив заборонити УСБ України вчиняти будь-які дії щодо реалізації протоколу №225 від 14.02.2020 року Житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Херсонській області та призупинити дію протоколу Житлово-побутової комісії №225 від 14.02.2020 року Управління Служби безпеки України в Херсонській області, заборонити будь-які дії щодо зняття з квартирного обліку осіб Управління СБ України в Херсонській області, що потребують поліпшення житлових умов ОСОБА_1 та осіб, які спільно з ним перебувають на квартирному обліку, з урахуванням протоколу №225 від 14.02.2020 року Житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Херсонській області.

Разом з тим, на думку колегії суддів, заява позивача не містить переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів здійснила оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів та з`ясувала співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, оцінює рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та враховує, що наявність самих по собі позовних вимог про визнання незаконним та скасування протоколу Житлово-побутової комісії УСБУ від 14.02.2020 року не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу дій по виконанню зазначеного протоколу та його зупинення, з огляду на те, що дії відповідача не можуть вплинути на реалізацію рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які за своєю суттю зводяться до виведення спірної квартири зі статусу службової та надання йому права приватизувати службову квартиру, а в частині визнання недійсним оспореного рішення ЖПК є тотожними із заходами забезпечення позову, яких вимагає позивач, що в силу ч.10 ст.150 ЦПК України є неприпустимим.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на тривалий розгляд справи, потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, надіслання позивачу листів з попередженнями про вивільнення спірної квартири без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір по цивільній справі триває з 2017 року і весь цей час відповідач продовжує видавати незаконні протоколи житлово-побутовою комісією УСБУ в Херсонській області з метою приховування попередніх протиправних дій, чим фактично унеможливлює розгляд справи по суті, не є підставою для задоволення позову у обраний позивачем спосіб, оскільки не виходить за межі припущень позивача та не відповідає меті інституту забезпечення позову.

Виходячи з викладеного, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до оцінки процесуальних дій суду першої інстанції та незгоди з висновками суду. Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції по суті спірного питання, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення і скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 24 березня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 травня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова