Справа №490/8025/18 Головуючий суду першої інстанції - Чулуп О.С.
Провадження №22-ц/812/993/20 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2020 року, ухвалене о 14 год.29 хв. під головуванням судді Чулупа О.С. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду вищезазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовував наступним.

22 травня 2018 року близько 09 год. 30 хв. в районі вул.68 десантників, 2 в м.Миколаєві з вини водія транспортного засобу ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ЗАЗ 110247 реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до рахунку-фактури № СЧ-0000457 ТОВ «Автоцентр на Будівельників» від 10 липня 2018 року вартість відновлювального ремонту становила 8186 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не відшкодовано завдані збитки, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в сумі 8186 грн.

Крім того, позивач наголошував на тому, що йому було спричинено моральну шкоду у вигляді душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Розмір зазначеної шкоди він оцінив у сумі 5000 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та вказував на те, що його цивільно-правова-відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта»), а тому відшкодування шкоди має бути здійснено саме страховою компанією.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. З ОСОБА_1 на його користь стягнуто майнову шкоду в сумі 6821,67 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., а також судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення мотивоване тим, що оскільки відповідач є винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, то повинен відшкодувати позивачу розмір майнової та моральної шкоди.

Не погодившись із рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, а тому, враховуючи висновки Верховного Суду, саме страхова компанія повинна відшкодувати шкоду позивачу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошував на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Стаття 6 Закону №1961-IV передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (ст.12 Закону №1961-IV).

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом пунктів 9.1, 9.2, 9.3 статті 9 Закону №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ст.41 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В силу ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст.26-1Закону №1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відшкодування страховиком моральної шкоди потерпілому у зв`язку із пошкодженням майна Законом №1961-IV не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2018р. Корабельним районним судом м.Миколаєва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке сталося за таких обставин: 22 травня 2018 року близько 09 год. 30 хв. в районі вул.68 десантників, 2 в м.Миколаєві перед початком руху заднім ходом ОСОБА_1 не впевнився в безпечності свого маневру та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки ЗАЗ 110247 номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження (а.с.10).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ 110247 реєстраційний номер НОМЕР_2 його власником з 27 грудня 2016 року є ОСОБА_2 (а.с.17).

Відповідно до відомостей електронного ресурсу Моторного (транспортного) страхового бюро України та схеми місця ДТП, складеної працівниками поліції, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» відповідно до полісу № АМ2952927 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.11, 29).

23 травня 2018 року ОСОБА_1 повідомив ТДВ «СТ «Домінанта» про вищезазначену страхову пригоду (а.с.28).

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТДВ «СТ «Домінанта» з 13.06.2019 року перебуває у стані припинення. Дані про визнання товариства банкрутом чи його ліквідацію відсутні.

Відповідно до рахунку-фактури №СЧ -0000457 ТОВ «Автоцентр на Будівельників» від 10 липня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки ЗАЗ 110247 номер НОМЕР_2 буде становити 8186 грн., з яких 1364,33 грн. податок на додану вартість (а.с.12).

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1409,60 грн., що підтверджується двома квитанціями від 25.09.2018 р. та 18.01.2019 р.

Відповідач за надання йому професійної правничої допомоги у судах першої та апеляційної інстанції сплатив 2000 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1058 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 3000 грн. Розмір вказаного відшкодування у повній мірі враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача та вимоги щодо розумності та справедливості стягнення такого відшкодування.

Що ж стосується висновку суду про наявність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди, то він є хибним, оскільки не враховує вищевикладену правову позицію Верховного Суду. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Між тим, вважає необхідним скасувати рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення майнової шкоди з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції частково скасоване, позов в частині стягнення моральної шкоди задоволено на 60%, позивач в силу положень п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 422,88 грн. Судовий збір у сумі 704,80 грн. підлягає поверненню позивачу як помилково сплачений.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги відповідача, та сплати ним судового збору тільки за однією вимогою судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції відповідачу поверненню не підлягає.

Що ж стосується вимоги відповідача про стягнення на його користь з позивача витрат на професійну правничу допомогу, то з урахуванням часткового задоволення позову та апеляційної скарги ці вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 500 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2020 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 422,88 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 500 грн.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області повернути ОСОБА_2 судовий збір у сумі 704,80 грн., сплачений за подання позовної заяви, за квитанцією №0.0..1 від 18 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняттяі у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.