Справа №359/607/20
Провадження №2/359/1436/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про скасування наказу про звільнення з роботи, а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він працював в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника варти відділу ВОХОР служби авіаційної безпеки. Наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2634/п від 21 грудня 2019 року позивач був звільнений з роботи з 22 грудня 2019 року на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. ОСОБА_1 посилається на відсутність в змісті оскаржуваного наказу відомостей про вчинення ним дій, які можуть бути кваліфіковані як дисциплінарний проступок. Зокрема, не зазначені конкретні факти допущеного ним невиконання трудових обов`язків, не встановлені ступінь тяжкості проступку та заподіяна ним шкода, не врахована попередня робота позивача на підприємстві. В жовтні 2008 році йому була надана грошова премія за високий рівень обслуговування спеціальної програми з перевезення паломників хасидів, в листопаді 2013 року позивачу була оголошена подяка за сумлінну роботу, а в квітні 2019 року він взагалі був визнаний кращим працівником підрозділу, за що отримав грошову премію. Крім того, профспілкова організація, членом якої є ОСОБА_1 , не надав згоду на звільнення позивача з роботи. Ці обставини свідчать про те, що його звільнення з роботи відбулось безпідставно та з порушенням трудового законодавства.

1.2. Тому ОСОБА_1 просить суд скасувати наказ т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2634/п від 21 грудня 2019 року, поновити його на роботі в ДП «МА «Бориспіль» з 22 грудня 2019 року на посаді начальника варти відділу ВОХОР служби авіаційної безпеки, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2020 року (а.с.14) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 січня 2020 року (а.с.15-16) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

3.2. Представник відповідача ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що 12 травня 2019 року приблизно о 21 годині 30 хвилин інженер зміни відділу ЦЗС служби ПММ Добровінський С.Й. та начальник відділу ЦЗС служби ПММ Довбиш Д.Б. здійснювали огляд території складу паливно-мастильних матеріалів та виявили автомобіль марки «Газель», номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований поряд з огорожею складу неподалік від резервуарів №12 та №13. Від транспортного засобу до складу паливно-мастильних матеріалів був протягнутий шланг для перекачування пального та дріт для підключення живлення насосу від акумулятора транспортного засобу. В автомобілі марки «Газель», номерний знак НОМЕР_1 , були виявлені дві металевих ємності та 18 каністр, в яких містилось авіаційне паливо. В період часу з 8 години 00 хвилин 12 травня 2019 року до 8 години 00 хвилин 13 травня 2019 року територія складу паливно-мастильних матеріалів охоронялась окремим патрульним нарядом варти ВОХОР під керівництвом начальника варти ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що він не виконав посадові обов`язки, передбачені п.4.6, п.4.8, п.4.15, п.4.26 та п.4.31 посадової інструкції начальника варти ВОХОР служби авіаційної безпеки №92-05/1-3 від 2 квітня 2018 року, наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1212/п від 19 червня 2019 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Рішенням Бориспіль-ського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 9 липня 2020 року, було відмовлено у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , про скасування догани, накладеної на нього наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-00 від 19 червня 2019 року. Крім того, 25 червня 2019 року позивач, перебуваючи на робочій зміні та виконуючи посадові обов`язки начальника варти, приховав від керівництва відділу ВОХОР та змінного началь-ника підрозділів САБ факт відсутності стрільця ОСОБА_5 на передзмінному інструктажі. Після того, як ОСОБА_5 з`явився на роботі, ОСОБА_1 допустив його до виконання посадових обов`язків з патрулювання території складу паливно-мастильних матеріалів без проведення інструктажу та без видачі йому відомчої зброї. Приблизно о 20 годині 09 хвилин старший стрілець відділу ВОХОР Левицький В.В. доповів позивачу про те, що ОСОБА_5 перебував на робочому місці в нетверезому стані. Про цю подію ОСОБА_1 доповів начальнику відділу ВОХОР лише о 21 годині 24 хвилини, тобто із значним запізненням. Таким чином, позивач знову не виконав посадові обов`язки, передбачені п.4.26 та п.4.31 посадової інструкції начальника варти ВОХОР служби авіаційної безпеки №92-05/1-3 від 2 квітня 2018 року. Рішення профспілкової організації не спростовує вказані обставини. Ці обставини свідчать про законність звільнення ОСОБА_1 з роботи. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. ОСОБА_1 працював в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника варти відділу ВОХОР служби авіаційної безпеки. Це підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , заведеної на ім`я позивача (а.с.6-7).

4.2. Зі змісту посадової інструкції начальника варти ВОХОР служби авіаційної безпеки №92-05/1-3 від 2 квітня 2018 року (а.с.68-71) вбачається, що на ОСОБА_1 були покладені такі обов`язки:

п.4.6 організовувати та контролювати виконання персоналом варти ВОХОР функціональних обов`язків згідно їх посадових інструкцій, дотримання вимог інструкцій і технологічних документів з питань авіаційної безпеки ДП «МА «Бориспіль», виконання наказів та розпоряджень генерального директора з авіаційної безпеки, начальника служби з авіаційної безпеки, заступника начальника служби з авіаційної безпеки та начальника відділу ВОХОР щодо забезпечення авіаційної безпеки, вимог Правил «Про внутрішній трудовий розпорядок працівників підприємства» щодо носіння встановленої форми одягу, перепусток, а також утримання робочих місць в належному стані;

п.4.8 організовувати, контролювати та вимагати від підлеглого персоналу виконан-ня заходів, спрямованих на попередження крадіжок матеріальних цінностей у ДП МА «Бориспіль»;

п.4.15 затримувати осіб, які чинять протиправні дії чи порушують пропускний та внутрішній об`єктовий режим у межах контрольованої, стерильної зони та зони обмеженого доступу, що охороняється ДП «МА «Бориспіль», проводити документування фактів порушення;

п.4.26 організовувати зміну/зняття патрульних нарядів, приймати доповіді у патрульних нарядів про прийом/здачі постів;

п.4.31 у випадку виникнення ситуацій, не передбачених керівними документами, проблемних питань, вирішення яких виходить за межі його компетенції, негайно доповісти начальнику відділу ВОХОР та інформувати начальника зміни підрозділів САБ та діяти за їхніми вказівками.

4.3. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1574/п від 6 серпня 2019 року (а.с.116) ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 8 серпня 2019 року на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

4.4. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1599/п від 8 серпня 2019 року (а.с.119) були внесені зміни до попереднього наказу №11-07/1-1574/п від 6 серпня 2019 року, його зміст був викладений в такій редакції: « ОСОБА_1 звільнити з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, у перший день виходу позивача на роботу».

4.5. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2439/п від 27 листопада 2019 року (а.с.128) визнані такими, що втратили чинність, попередні накази №11-07/1-1574/п від 6 серпня 2019 року та №11-07/1-1599/п від 8 серпня 2019 року. ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 28 листопада 2019 року на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

4.6. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2442/п від 28 листопада 2019 року (а.с.131) був визнаний таким, що втратив чинність, попередній наказ №11-07/1-2439/п від 27 листопада 2019 року. ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, у перший день виходу позивача на роботу

4.7. Наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2634/п від 21 грудня 2019 року (а.с.5, 134) ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 22 грудня 2019 року на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням ним без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

4.8. Спірні правовідносини регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» та главою Х «Трудова дисципліна» КЗпП України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

5.2. Згідно з ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані такі заходи стягнення: догана або звільнення з роботи.

5.3. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

5.4. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22, п.23 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3, п.4, п.7, п.8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

5.5. Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

5.6. Відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

5.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.8. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України вказані обставини встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

5.9. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Зі змісту акту службового розслідування №41-26-4 від 10 червня 2019 року (а.с.96-103) вбачається, що 12 травня 2019 року приблизно о 21 годині 30 хвилин інженер зміни відділу ЦЗС служби ПММ ОСОБА_6 та начальник відділу ЦЗС служби ПММ Довбиш Д.Б. здійснювали огляд території складу паливно-мастильних матеріалів та виявили автомобіль марки «Газель», номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований поряд з огорожею складу неподалік від резервуарів №12 та №13. Від транспортного засобу до складу паливно-мастильних матеріалів був протягнутий шланг для перекачування пального та дріт для підключення живлення насосу від акумулятора транспортного засобу. В автомобілі марки «Газель», номерний знак НОМЕР_1 , були виявлені дві металевих ємності та 18 каністр, в яких містилось авіаційне паливо. В період часу з 8 години 00 хвилин 12 травня 2019 року до 8 години 00 хвилин 13 травня 2019 року територія складу паливно-мастильних матеріалів охоронялась окремим патрульним нарядом варти ВОХОР під керівництвом начальника варти ОСОБА_1 . Викраденню авіаційного палива сприяло невиконання позивачем посадових обов`язків, передбачених п.4.6, п.4.8, п.4.15, п.4.26 та п.4.31 посадової інструкції начальника варти ВОХОР служби авіаційної безпеки №92-05/1-3 від 2 квітня 2018 року. Тому наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1212/п від 19 червня 2019 року ОСОБА_1 було оголошено догану.

6.2. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року (а.с.135-144), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 9 липня 2020 року (а.с.162-167), було відмовлено у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , про скасування догани, накладеної на нього наказом т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1212/п від 19 червня 2019 року. Тому на підставі ч.4 ст.82 ЦПК України законність накладення на позивача вказаного дисциплінарного стягнення не підлягає повторному доказуванню.

6.3. Зі змісту службової записки №93-10-115 від 5 липня 2019 року (а.с.39-42) та акту службової перевірки №95-26-23 від 3 липня 2019 року (а.с.43-49) вбачається, що 25 червня 2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи на робочій зміні та виконуючи посадові обов`язки начальника варти, приховав від керівництва відділу ВОХОР та змінного начальника підрозділів САБ факт відсутності стрільця ОСОБА_5 на передзмінному інструктажі. Після того, як ОСОБА_5 з`явився на роботі, позивач допустив його до виконання посадових обов`язків з патрулювання території складу паливно-мастильних матеріалів без проведення інструктажу та без видачі йому відомчої зброї. Приблизно о 20 годині 09 хвилин старший стрілець відділу ВОХОР ОСОБА_7 доповів позивачу про те, що ОСОБА_5 перебував на посту в нетверезому стані. Про цю подію ОСОБА_1 доповів начальнику відділу ВОХОР лише о 21 годині 24 хвилини, тобто із значним запізненням.

6.4. Достовірність обставин, викладених у попередньому абзаці судового рішення, підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , який підтвердив те, що стрілець ОСОБА_5 був відсутнім на передзмінному інструктажі та з`явився на роботі із запізнен-ням. Зі змісту акту прослуховування аудіоінформації №95-26-22 від 3 липня 2019 року (а.с.53-54, 174-175) вбачається, що ОСОБА_1 не повідомив чергового диспетчера оперативного центра САБ ОСОБА_9 про відсутність стрільця ОСОБА_5 на передзмін-ному інструктажі. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника відділу ВОХОР служби авіаційної безпеки. Він стверджує, що 25 червня 2019 року стрілець ОСОБА_5 був відсутнім на передзмінному інструктажі та з`явився на роботі із запізненням. Позивач приховав вказані обставини та не повідомив про них керівництву відділу ВОХОР. Крім того, стрілець ОСОБА_5 був виявлений на посту в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, у нього було виявлено порожню пляшку з-під спиртного, а від самого ОСОБА_5 відчувався запах алкоголю. Не зважаючи на те, що старший стрілець ОСОБА_7 повідомив позивачу про вказану обставину невідкладно, сам ОСОБА_1 здійснив доповідь керівництву відділу ВОХОР із значним запізненням.

6.5. Аналіз наведених обставин свідчить про те, що позивач повторно не виконав посадові обов`язки, передбачені п.4.6, п.4.26 та п.4.31 посадової інструкції начальника варти ВОХОР служби авіаційної безпеки №92-05/1-3 від 2 квітня 2018 року. Таким чином, ОСОБА_1 допустив систематичне невиконання посадових обов`язків попри те, що на нього раніше було накладено дисциплінарне стягнення, яке залишилось ні скасованим, ні погашеним в установленому законом порядку. Ці обставини переконливо свідчать про те, що позивач був законно звільнений з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, 10 липня 2019 року ДП «МА «Бориспіль» звернулось до Незалежної професійної спілки працівників авіаційної безпеки з поданням №11-22-148 (а.с.106-108), в якому відповідач просив надати згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи. 26 липня 2019 року профспілкова організація надіслала лист №01-90 (а.с.9-13, 109-113), в якому відмовила ДП «МА «Бориспіль» у наданні згоди на вжиття вказаного заходу. Однак рішення Незалежної професійної спілки працівників авіаційної безпеки не містить відомості, що спростовують систематичне невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, та причини, які об`єктивно унеможливлюють його звільнення з роботи. Тому рішення профспілкової організації не є достатньо обґрунтованим в розумінні ч.7 ст.43 КЗпП України. В такому випадку ДП «МА «Бориспіль» мав право на звільнення позивача з роботи попри ставлення до цього Незалежної професійної спілки працівників авіаційної безпеки. Ці обставини свідчать про те, що звільнення ОСОБА_1 з роботи було проведено з дотриманням порядку, передбаченого ст.43 КЗпП України.

6.6. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для скасування наказу т.в.о. генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-2634/п від 21 грудня 2019 року, поновлення позивача на роботі в ДП «МА «Бориспіль» на посаді начальника варти відділу ВОХОР служби авіаційної безпеки, а також стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити в повному обсязі.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про скасування наказу про звільнення з роботи, а також поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Повний текст рішення суду складений 5 жовтня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О.Борець