Номер провадження: 22-ц/813/2099/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1522/12471/12

Номер провадження: 22-ц/813/2099/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про витребування доказів та цивільної справи під час розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014 року,

встановив:

У травні 2012 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2 194 661,52 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 13.11.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 490/ФКВІП-07 (далі Кредитний договір), за умовами якого Банк надав останньому кредитні кошти у розмірі - 220 000 доларів США, зі сплатою 12,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом, строком до 12.11.2022 року.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490/ZФПОР-07 від 13.11.2007 року (далі Договір поруки), згідно з яким остання прийняла на себе зобов`язання відповідати солідарно у повному обсязі за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору.

Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, у результаті чого станом на 07.05.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі - 2 194 661,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1 572 223,68 грн.; заборгованість за відсотками - 561 271,86 грн.; комісія - 61 165,98 грн..

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань TOB «Укрпромбанк» на користь ПAT «Дельта Банк».

Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі - 2 194 661,52 грн. та понесені судові витрати (Т. 1, а. с. 1 4).

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року (Т. 1, а. с. 121 124), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року (Т. 1, а. с. 161 165), у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.08.2013 року (Т. 1, а. с. 184 186) касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.11.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13.03.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2007 року у розмірі - 2 194 661,52 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 1 572 223,68 грн.; заборгованість за відсотками - 561 271,86 грн.; - комісія - 61 165,98 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 609,50 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 609,50 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник - ОСОБА_1 та поручитель - ОСОБА_2 не виконували взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки у розмірі, строки та на умовах, що передбачені вказаними договорами. Тому, права Банка були порушені і відповідно до статей 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором, розмір яких відповідає вимогам закону та умовам договору.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» надало належні та допустимі докази заміни кредитора. Тому, на підставі договору від 30 червня 2010 року до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з укладених з відповідачами договору про надання кредиту та договору поруки. Крім того, законом не передбачено, що у випадку неналежного повідомлення боржника про заміну кредитора зобов`язання за кредитним договором припиняється. Підстав для невиконання кредитних зобов`язань новому кредитору, передбачених частиною другою статті 517 ЦК України, немає (Т. 1, а. с. 252 256).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року доповнено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року слідуючим абзацем: «В іншій частині позовних вимог відмовити» (Т, 1, а. с. 258).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2015 року (Т. 1, а. с. 356 371) апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року (Т. 2, а. с. 78 82 зворотна сторона) касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 року (Т. 2, а. с. 102 109) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 13.11.2007 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Укрпромбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця. За договором поруки відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань за кредитним договором. Тому, з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Банк надіслав поручителю досудову вимогу 07.05.2012 року, але не надсилав таку вимогу щодо кожного платежу, тому порука припинена (Т. 2, а. с. 102 109).

Постановою Верховного суду від 04.12.2019 року (Т. 2, а. с. 169 176) касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Дкельта Банк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15.03.2017 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. Станом на 09 квітня 2010 року мав прострочену заборгованість за кредитном у сумі 10 998,55 доларів США, прострочену заборгованість за відсотками у сумі 17 354,54 доларів США, прострочену заборгованість за комісією у сумі 15 680,17 грн.. У зв`язку з чим, ТОВ «Укрпромбанк» звернувся до нього з вимогою про дострокове повне виконання зобов`язання (Т. 1, а. с. 212).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таких вимог заявлено не було.

Зазначене відповідає висновкам щодо застосування Великою Палатою Верховного Суду відповідних норм права, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Проте апеляційний суд зазначених вимог закону не врахував, не надав належну правову оцінку вимозі ТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне виконання зобов`язання до позичальника, не встановив коли вона була направлена, чи отримана останнім і яким є змінений строк виконання основного зобов`язання, передчасно погодившись з судом першої інстанції про стягнення заборгованості, нарахованої станом на 07 травня 2012 року.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

У договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням.

У разі, якщо кредитор змінює на підставі частини частини <другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Позов ПАТ «ДельтаБанк», як правонаступника ТОВ «Укрпромбанк», про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 пред`явлено до суду у травні 2012 року, а досудова вимога їй була надіслана також у травні 2012 року, тобто у термін, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України. Кредитний договір укладено до 12 листопада 2022 року.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Зазначене відповідає висновкам щодо застосування Великою Палатою Верховного Суду відповідних норм права, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, установивши, що Банк не пропустив строк звернення до суду з вимогою до поручителя, так як кредитний договір ще діє, але пропустив такий строк щодо деяких щомісячних платежів, апеляційний суд на зазначене уваги не звергув і безпідставно звільнив поручителя від будь-якої договірної відповідальності, що не узгоджується як з нормами права, так і з усталеною судовою практикою в цій частині (Т. 2, а. с. 169 176).

Під час нового апеляційного розгляду справи з`ясовано, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Банку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що рішення ухвалено за його відсутності, він не був сповіщений про судове засідання. Стягнення комісії є незаконним. Умови споживчого кредитного договору щодо сплати комісії 1,5 % від суми кредиту за видачу кредиту та кожного місяця 0,1% за обслуговування кредиту згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними. Він не був повідомлений про зміну кредитора. Не надано Банком та не оглянуто судом оригіналу квитанції про видачу кредитних коштів. Судом проігноровано, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2009 року було зупинено дію кредитного договору. Банком не враховано наявність депозитного рахунку, з якого він мав зарахувати кошти на погашення заборгованості. Після відкликання банківської ліцензії і ініціювання процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк» 21 січня 2010 року останній втратив можливість відчуження свого майна. Тому, договір про передачу активів до ПАТ «Дельта Банк» укладений неправомірно. Він мав право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові, оскільки не був належним чином повідомлений про заміну кредитора. Помилковим є посилання суду на те, що він не висував заперечень кредиторові, оскільки він звертався до суду з позовом до Банку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (Т. 1, а. с. 265 - 269).

Банк у письмових поясненнях та запереченнях на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду. Вказує, що заміна кредитора у правовідносинах відбулася без порушень вимог діючого законодавства. Відповідачі проігнорували досудові вимоги Банку від 15.04.2011 року та від 07.05.2012 року. Про ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2009 року про забезпечення позову в іншій справі (№ 2-10704/09) шляхом заборони Одеській філії ТОВ «Укрпромбанк» вчиняти будь-які дії за кредитним договором, чим повністю призупинити дію кредитного договору № 490/ФКВІП від 13.11.2007 року до вирішення спору по суті, Банку нічого не було відомо, оскільки вказану ухвалу суд не направляв, Банк її не отримував. У будь-якому випадку вказана ухвала не підлягала виконанню, оскільки з 21.01.2009 року введено тимчасову адміністрацію в Банку. 11.05.2011 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. Відсутнє клопотання ОСОБА_1 про надання оригіналу квитанції про видачу коштів. Крім того, саме укладення кредитного договору свідчить про отримання кредитних коштів. Зарахування коштів з депозитного рахунку на погашення кредитної заборгованості є правом Банку, а не його обов`язком (Т. 1, а. с. 208 211, 307 - 310).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Від представника Банку надійшло клопотанняпро розгляд справи за його відсутності. Проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Скиба Є.А., діючий від імені ОСОБА_1 , надав письмові пояснення (з урахуванням рішення суду касаційної інстанції). Вказує, що досудова вимога ТОВ «Укрпромбанк» про необхідність дострокового повернення всієї суми заборгованості була надіслана на адресу ОСОБА_1 09.04.2010 року. Останній отримав вказану вимогу, проте точної дати отримання повідомити не може через сплив часу. Вказану вимогу ОСОБА_1 виконати не міг у зв`язку з наявністю ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2009 року по іншій справі про зупинення дії кредитного договору. Відтак, кредитодавцем змінено строк виконання основного зобов`язання з 12.11.2022 року на 16.04.2010 року. Суд не надав належної оцінки вказаній досудовій вимозі Банку, зокрема щодо її направлення та отримання. Банк не мав права нараховувати проценти за період з квітня 2010 року по травень 2012 року (звернення з позовом до суду). З урахуванням зміни строку виконання основного зобов`язання на - 16.04.2010 року вимога до поручителя могла бути заявлена протягом шести місяців, тобто не пізніше 16.10.2010 року. Оскільки позов пред`явлено Банком у травні 2012 року, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. Суди попередніх інстанцій не надали оцінки ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2009 року про заборону Одеській філії ТОВ «Укрпромбанк» вчиняти будь-які дії за кредитним договором, чим повністю призупинено дію кредитного договору № 490/ФКВІП від 13.11.2007 року до вирішення спору по суті. Ухвала була направлена Банку, представник Банку отримав вказану ухвалу. Матеріали справи, в якій було постановлено вказану ухвалу, судом не досліджувалися. Вказана ухвала не скасована. До нового кредитора переходять права та обов`язки первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ПАТ «Дельта Банк» перейшли обов`язки та заборони, які існували для ТОВ «Укрпромбанк». Тому, Банк не мав права нараховувати будь-які суми за період зупинення дії кредитного договору з 10.08.2009 року по 11.05.2011 року. Якщо виходити з того, що заходи забезпечення позову не скасовані, Банк не має права нараховувати відсотки і то до теперішнього часу.

У вищевказаних письмових поясненняхадвокат Скиба Є.А., діючий від імені ОСОБА_1 , просить розглянути справу за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 ..

Від інших учасників справи заяв та клопотань, відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на усій території України з 12 березня до 3 квітня 2020 року установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до 03.04.2020 року зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

За ініціативою суду, на виконання вищевказаної постанови Верховного Суду та з метою встановлення дійсних обставин по справі, на обговорення колегії суддів винесено питання про витребування доказів про направлення та отримання досудових вимог, витребування з суду першої інстанції цивільної справи.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, наявність клопотання представника Банку про розгляд справи за його відсутності, представника ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, відсутність клопотань та заяв від інших учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути питання про витребування доказів та цивільної справи за відсутності учасників справи.

Як вказувалося вище, суд першої інстанції, стягуючи солідарно заборгованість, у рішенні послався на те, що відповідачі- позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 не виконували взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки у розмірі, строки та на умовах, що передбачені вказаними договорами. Тому, права Банка порушені і підлягають судовому захисту шляхом стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором, розмір яких відповідає вимогам закону та умовам договору (Т. 1, а. с .253 256).

В матеріалах справи (Т. 1, а. с. 212) міститься Вимога ТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 490/ФКВІП-07. У вказаній вимозі отримувачем вказаний ОСОБА_1 .. У вказаній вимозі вказані складові частини заборгованості станом на 09.04.2010 року. Разом з тим, вказана вимога не містить дату її складення. Матеріали справи не містять відомостей про направлення ТОВ «Укрпромбанк» та отримання ОСОБА_1 вказаної вимоги.

Також в матеріалах справи (Т. 1, а. с. 1998 199) міститься ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2009 року про забезпечення позову в іншій справі (№ 2-10704/09) шляхом заборони Одеській філії ТОВ «Укрпромбанк» вчиняти будь-які дії за кредитним договором, чим повністю призупинити дію кредитного договору № 490/ФКВІП від 13.11.2007 року до вирішення спору по суті.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом доказування під час судового розгляду по даній справі є - встановлення розміру заборгованості за кредитним договором, строк дії кредитного договору та зміна цього строку, якщо таке відбулося, дія поруки, інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення по даній справі.

Враховуючи висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає, що для встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів апелянта-відповідача, заперечень Банку-позивача на апеляційну скаргу, їх з`ясування потрібні додаткові докази, які у матеріалах справи відсутні. Для встановлення дійсних обставин по справі потрібні докази, які підлягають витребуванню від Банку, зокрема, через неможливість отримання інформації іншим шляхом ніж у судовій процедурі, пов`язаною з перевіркою доводів позивачка-Банку та апелянта-відповідача, а тому є необхідними для розгляду справи в апеляційному порядку. З суду першої інстанції необхідно витребувати цивільну справу.

Враховуючи вищенаведене, необхідно витребувати: 1)з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»: 1.1) відомості про направлення ОСОБА_1 , отримання останнім досудової вимоги ТОВ «Укрпромбанк»; 1.2) отримання ОСОБА_1 досудової вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 15.04.2011 року; 1.3) отримання ОСОБА_2 досудової вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 07.05.2012 року; 2) з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-10704/09 за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії ТОВ «Укрпромбанк» про зарахування коштів, та встановлення відсутності боргу.

Необхідно встановити строк надання вищевказаних відомостей ат цивільної справи - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 78, 81, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Витребувати:

1)з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»: 1.1) відомості про направлення ОСОБА_1 , отримання останнім досудової вимоги ТОВ «Укрпромбанк»; 1.2) отримання ОСОБА_1 досудової вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 15.04.2011 року; 1.3) отримання ОСОБА_2 досудової вимоги ПАТ «Дельта Банк» від 07.05.2012 року;

2) з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-10704/09 за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії ТОВ «Укрпромбанк» про зарахування коштів, та встановлення відсутності боргу.

Вищевказані відомості та цивільну справу надати у строк протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна ухвала складена 24 квітня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе