Справа № 185/9496/19
Провадження № 2/185/958/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2020 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кучеренко Ю.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу ЄУ № 185/9496/19 за позовом ОСОБА_1 до ТдВ "СК "Київ РЕ" , треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 . 06.05.2019 року о 14.00 год. в м. Павлоград по вул. Шевченко, на перехресті з вул. Полтавська Горожанкін Артем Станіславович керував автомобілем «ВАЗ-Лада НОМЕР_2 » ДНЗ НОМЕР_3 та не надав переваги в русі автомобілю позивача «Chevrolet Lacetti» ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався по вул. Полтавська, скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто його до відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Ця постанова є чинною, ніким не оскаржена та набрала законної сили 03.06.2019.
Ухвалою від 18.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
27.11.2019 третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) надіслало свою письмову позицію по справі, та просить справу розглядати без їх участі, вважають що позов підлягає задоволенню частково, так як позивачем та експертом при розрахунку вартості відновлюваного ремонту автомобіля не зазначено та не виключено знос, та ПДВ, яке підлягає відшкодування в разі його документального підтвердження в результаті ремонту автомобіля.
Ухвалою від 28.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження, та 29.01.2020 закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивача підтримала позовні вимоги, дала пояснення відповідно до позову, зазначила, що ремонт автомобіля не здійснювався, а страхова компанія не припинена, але свою діяльність не здійснює по рішенню МТСБУ, при розрахунку в позові розмір франшизи не виключався, в подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.
В судове засідання треті особи не з`явилися, представник МТСБУ надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, третя особа ОСОБА_2 причини неявки не повідомив.
Відповідач повідомлений належним чином в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вислухав позивача, експерта, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Так судом встановлено, що 06.05.2019 року о 14.00 год. в м. Павлоград по вул. Шевченко, на перехресті з вул. Полтавська Горожанкін Артем ОСОБА_4 керував автомобілем «ВАЗ-Лада НОМЕР_2 » ДНЗ НОМЕР_3 та не надав переваги в русі автомобілю позивача «Chevrolet Lacetti» ДНЗ НОМЕР_1 , який рухався по вул. Полтавська, скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 ОСОБА_2 було визнано винним за ст. 124 КУпАП, притягнуто його до відповідальності та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Ця постанова набрала законної сили 03.06.2019.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Власником автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» ДНЗ НОМЕР_1 є позивач, що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 33).
В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача.
ОСОБА_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ТдВ "СК "Київ РЕ" № АМ8369275 терміном дії з 29.11.2018 по 28.11.2019. Відповідно до вищеназваного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн. Розмір франшизи становить 500 гривень.
Страхування як система захисту майнових інтересів фізичних, юридичних осіб та держави - необхідний елемент соціально-економічної системи суспільства. Страхування є інститутом гарантування поновлення майнових інтересів.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), яким урегульовані правовідносини сторін, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/ або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Таким чином, 06.05.2019, тобто під час дії договору страхування, стався страховий випадок, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Згідно ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Із положень ст. 1166 ЦК України вбачається, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.
У системному зв`язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.
Відповідно до п.35.1 «Закону № 1961-IV», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Згідно п. 36.2 ст. 36 зазначеного закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Як зазначає ВС, аналізуючи судову практику розгляду цивільних справ,
що виникають з договорів страхування, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
При цьому нерідко до виплати заявляється сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість (далі ПДВ). Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.
Позивачем зазначено, що автомобіль не відремонтований, доказів витрат пдв не надано, тому підстави для стягнення ПДВ відсутні.
Статтею 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено випадки, коли шкода не відшкодовується, а саме відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: 32.7. шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості
транспортного засобу. В даному випадку відповідно до звіту № 72/19 від 19.08.2019 та пояснень експерта ОСОБА_3 в судовому засіданні ВТВ-0.
В Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
З огляду на викладене, різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягає стягненню з винної особи (відповідача) оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
З урахуванням викладених вище норм законодавства можливо зробити висновок, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, та страхова компанія сплачує страхову виплату розраховану з відрахуванням сум законодавчих обмежень, тобто сум які страхова не сплачує, а саме франшизи, зносу, ВТВ та ПДВ в разі його документального не підтвердження, навіть якщо загальна сума страхового відшкодування (з урахуванням зазначених величин) не перевищує ліміт відповідальності. Зазначені суми повинні бути відшкодовані особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.
Таким чином відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 72/19 від 19.08.2019 та Методики вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chevrolet Lacetti» ДНЗ НОМЕР_1 складає:
роботи матеріали зап.частини з урахуванням зносу
Позивачем розраховано суму страхового відшкодування 36 368,31 грн. помилково, а саме виходячи з вартості відновлюваного ремонту в сумі 32 368,31 грн., яка розрахована експертом без відрахування зносу та з ПДВ, позивачем не виключено з суми страхового відшкодування франшизу, та помилково додано до неї вартість сплачених послуг експерта в сумі 2000 грн.
Зазначена сума страхового відшкодування на день розгляду справи страховиком позивачу не сплачена. Дата подання повідомлення про дтп 20.05.2019 (а.с. 30,32) дата подання заяви про виплату страхового відшкодування 06.06.2019 (а.с. 31,32) , тому зазначена вище сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати та судовий збір у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем надано копію договору № 51 від 11.10.2019 та копію квитанції про оплату правничої допомоги на суму 1000 грн., копію квитанції про сплату за послуги експерта 2000 грн., та квитанцію про сплату судового збору в сумі 768,40грн, всього 3768,40 грн. Відповідачем клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, доказів неспівмірності витрат не надано. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (58%) в сумі 2185,67 грн.
Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТдВ "СК "Київ РЕ" , треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. С. Зінченко