Постанова

Іменем України

09 червня 2020 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/4058/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаряРатушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 27 листопада 2019 року

в складі судді Майбоженко А.М.

у справі №756/11945/19 Оболонського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила зобов'язати останню, як голову правління Житлово-будівельного кооперативу «Юпітер» (далі - ЖБК «Юпітер», ЖБК), надати фінансові документи ЖБК про всі його витрати за 2017-2019 роки.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 22.08.2019 в межах Закону України «Про доступ до публічної інформації» вона звернулася з письмовим запитом до голови правління ЖБК «Юпітер» ОСОБА_2 щодо надання доступу до фінансово-господарської документації ЖБК, яка є підставою для формування тарифів на житлово-комунальні послуги кооперативу в частині утримання будинку та прибудинкової території. В наданні інформації відповідач відмовила з посиланням на наявність відповідної процедури щодо отримання такої інформації.

Позивачка вважає, що такі дії ОСОБА_2 є незаконними, протиправними та такими, що порушують її громадянські права, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідачка позов не визнала та подала до суду відзив на позовну заяву. Вказувала, що викладені в позовній заяві доводи не грунтуються на вимогах чинного законодавства, не відповідають дійсності та є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Позивачкою пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_2 , як фізична особа, до якої безпосередньо пред`явлено позов, не є а ні створювачем будь-якої інформації щодо ЖБК «Юпітер», а ні розпорядником такої інформації. Власником будь-якої інформації, пов'язаної із витратами на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є юридична особа ЖБК «Юпітер». Також, на думку відповідачки, вона не є посадовою особою чи службовою особою, оскільки на неї не розповсюджується дія Закону України «Про державну службу». А за нормами чинного законодавства належним відповідачем у справах щодо надання доступу до публічної інформації буде орган, до якого було подано запит, а не посадова особа, яка діє від імені цього органу.

Вказувала також, що у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація щодо витрат на утримання будинку та прибудинкової території , яка створюється та належить ЖБК «Юпітер», як самостійному суб`єкту господарювання, який не є суб`єктом владних повноважень, не є публічною інформацією. У відповідності до вимог Закону ЖБК «Юпітер» не є і розпорядником публічної інформації.

За обставин, коли ЖБК не є розпорядником публічної інформації та інформація щодо витрат ЖБК не є публічною, на думку відповідачки, у позові необхідно відмовити.

Вважала безпідставними доводи позивачки, що їй відмовлено у доступі до документів, оскільки останній було запропоновано звернутися із відповідною письмовою заявою, яка буде розглянута на найближчому засіданні правління для надання відповіді. У встановлений законом строк позивачці була надана відповідь, в якій останню проінформовано про те, що по-перше, вона не є членом ЖБК «Юпітер», у зв'язкуз чим не може користуватися усіма правами та обов'язками члена кооперативу, в тому числі отримувати копії документів, по-друге, ОСОБА_1 були надані щомісячні звіти із доходів та витрат ЖБК, а також структура внеску на утримання будинку та прибудинкової території.

Крім того, ЖБК «Юпітер» постійно забезпечує мешканців необхідною для них поточною інформацією про стан доходів та витрат на утримання будинку. Інформація розміщується як на інформаційному стенді в холі будинку так і шляхом опублікування на загальнодоступному сайті ЖБК, де в окремому розділі міститься вся необхідна інформація: щомісячні витрати та доходи ЖБК; структура та економічне обгрунтування щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території.

За вказаних обставин просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києвавід 27 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, без дотримання правил предметної підсудності.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що є безпідставним та таким, що не грунтується на фактичних обставинах справи висновок суду, що ні ЖБК «Юпітер», ні голова правління ЖБК Шульга В.В. не є розпорядниками публічної інформації, а застосування Закону України «Про доступ до публічної інформації» у даній справі є недоречним. Однак, суд не врахував, що ЖБК «Юпітер» в особі його голови правління надає комунальні послуги індивідуальним споживачам у вигляді управління будинком, забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку, в тому числі шляхом утримання і ремонту спільного майна, є виконавцем та надавачем комунальних послуг. Під час здійснення такої діяльності ЖБК «Юпітер» встановлює ціни (тарифи) та перелік комунальних послуг з обслуговування та утримання будинку і прибудинкової території. За даних обставин, на думку ОСОБА_1 , ЖБК «Юпітер» в особі голови правління відноситься до числа інших розпорядників публічної інформації.

Вказувала, що будь-яка інформація, яка забезпечує реалізацію конституційних прав громадян, в тому числі інформація про ціни, тарифи на житлово-комунальні послуги, а також документи щодо встановлення або зміни тарифів, є предметом суспільного інтересу, тобто є публічною інформацією.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що спір з приводу обмеження у доступі до публічної інформації відноситься до юрисдикції адміністративних судів та повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Вважала, що Оболонський районний судом м. Києва не виступив у якості суду «встановленого законом», у зв'язку з чим порушено її право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру, як то передбачає ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Порушення конвенційних правил розгляду справ, на думку позивачки, також є підставою для скасування судового рішення.

За наведених обставин просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2019 та закрити провадження у справі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідачка подала відзив. Зазначала, що подана позивачкою апеляційна скарга не містить доводів з посиланням на належні докази на підтвердження того, що вирішуючи спір суд першої інстанції не встановив всі обставини справи, та неправильно (неповно) дослідив наявні у справі докази, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання судом правил предметної підсудності, відповідачка зазначила, що даний спір не є корпоративним, не є таким, що виник з господарських правовідносин чи з відносин з суб`єктом владних повноважень або у сфері доступу до публічної інформації, а виник між двома фізичними особами, а тому відноситься до юрисдикції загальних судів та має розглядатися в порядку цивільного судочинства. Відтак справу розглянуто належним судом. До того ж, зазначила, що будучи позивачем у справі ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідачка, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обгрунтованим,

ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2019 - без змін.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу

за відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є мешканкою будинку АДРЕСА_1 . Будинок перебуває на балансі ЖБК «Юпітер». Головою правління ЖБК «Юпітер» є ОСОБА_2

22 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій зазначила, що 22.08.2019 ОСОБА_2 безпідставно відмовлено у доступі до публічної інформації, документів, які є підставою формування тарифів. У заяві позивачка просила письмово повідомити їй причини такої відмови.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що ОСОБА_2 , як голова правління ЖБК «Юпітер», у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядником публічної інформації, а тому, як посадова особа, має зобов`язання забезпечити доступ до публічної інформації та документів, на підставі яких здійснюються формування цін і тарифів на утримання будинку та прибудинкової території.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факту порушення її прав як споживача житлово-комунальних послуг і не надання їй доступу до документів ЖБК «Юпітер» щодо витрат та доходів. Суд також виходив з того, що ЖБК «Юпітер» чи його голова правління не є розпорядниками публічної інформації, а тому на дані правовідносини не поширюються положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними, враховуючи наступне.

При зверненні до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що відмова у наданні їй публічної інформації, є незаконною та безпідставною, порушує її права, гарантовані Законом України «Про доступ до публічної інформації» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на її заяву від 22.08.2019 ЖБК «Юпітер» надано письмову відповідь від 21.09.2019 (вих. №209), в якій позивачку повідомлено про те, що 27.08.2019 на засіданні правління ЖБК була розглянута її заява щодо надання інформації про ведення фінансово-господарської діяльності ЖБК «Юпітер».

У відповіді зазначено, що згідно Статуту ЖБК та з огляду на принципи відкритості, доступності та прозорості, ОСОБА_1 запропоновано ознайомитися з фінансово-господарською діяльністю ЖБК «Юпітер» на веб-сайті кооперативу, який є загальнодоступним, а також можна ознайомитися зі звітом фінансово-господарської діяльності ЖБК на дошці об`яв кооперативу, яка обновлюється щомісяця на всезагальний огляд. Крім цього, ОСОБА_1 запропоновано по всіх питаннях фінансово-господарської діяльності ЖБК звертатися до ревізійної комісії кооперативу, яка має відповідні повноваження згідно Статуту (а.с. 26).

З матеріалів справи також вбачається, що ЖБК "Юпітер" здійснює щомісячні оголошення витрат та доходів ЖБК (а.с. 48-79).

Наведені обставини свідчать, що у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Статуту ЖБК «Юпітер» ОСОБА_1 повідомлено про спосіб отримання запитуваної нею в заяві від 22.08.2019 інформації та документів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого та мотивованого висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачкою не доведено належними доказами факту порушення її прав в доступі до інформації та документів, які є підставою формування тарифів.

До того ж, як правильно зазначив суд в мотивувальній частині рішення, в заяві від 22.08.2019 ОСОБА_1 не зазначає, які саме документи їй необхідно отримати від ЖБК «Юпітер», їх перелік, найменування, реквізити тощо.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду, що а ні ЖБК «Юпітер», а ні ОСОБА_2 , як голова правління ЖБК «Юпітер», не є розпорядниками публічної інформації, а тому на дані правовідносини не поширюються положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Зі змісту преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» вбачається, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення прав кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Перелік розпорядників публічної інформації законодавцем закріплено в статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно якої розпорядниками є:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що окрім суб`єктів владних повноважень та осіб, яким делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень, іншими розпорядниками публічної інформації є юридичні особи, що фінансуються за рахунок державного або місцевого бюджетів, а також суб`єкти господарювання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 137 ЖК Української РСР житлово-будівельні кооперативи організуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЖК Української РСР житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.

Як правильно зазначено судом, згідно Статуту ЖБК «Юпітер» останній організований його засновниками в 1976 році при Київському інституті автоматики, на добровільних засадах за рахунок внесків членів ЖБК та інших доходів, з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, шляхом будівництва одного шістнадцятиповерхового будинку на 126 квартир, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком.

Враховуючи вказані обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ЖБК «Юпітер» чи його голова правління не є розпорядниками публічної інформації, а відтак і не порушили право позивачки на доступ до публічної інформації.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі, що в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ЖБК «Юпітер» є суб`єктом господарювання, а відтак є розпорядником публічної інформації, оскільки за приписами Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками публічної інформації є суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. В свою чергу ЖБК «Юпітер» не є суб`єктом господарювання, який займає домінуюче становище на ринку або наділений спеціальними чи виключними правами.

З наведено слідує, що доводи апеляційної скарги про те, що ЖБК «Юпітер» є розпорядником публічної інформації, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Фактично положення ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації", яка визначає розпорядників публічної інформації, позивачка трактує на власний розсуд.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Так, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала на те, що за приписами п. 7 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, в тому числі, у спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядниками публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Беручи до уваги викладене, а також зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що а ні ЖБК «Юпітер», а ні голова правління Шульга В.В. не є розпорядниками публічної інформації, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що провадження у справі підлягає закриттю, а справа розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними і доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не виступив в якості суду «встановленого законом».

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що порушено право позивачки на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегіясуддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційноїінстанції за результатами розглядуапеляційної скарги має право залишитисудове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судоверішення без змін, якщовизнає, що суд першоїінстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня їїприйняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 09 червня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай