Номер провадження: 22-ц/813/4739/20
Номер справи місцевого суду: 522/6701/18
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року у складі судді Науменко А.В.,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. заподіяної залиттям квартири.

В обґрунтування позову позивач послалася на те, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.12.2003 вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру ОСОБА_2 набуто у 2015 році. Квартира відповідачки розташована поверхом вище, над квартирою позивачки. 13.01.2016 відбулося перше залиття квартири позивачки, про що комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» складено акт про затоплення квартири ОСОБА_1 , а саме: в житловій кімнаті на стелі видно сліди залиття, площею 1, 5 м.кв., з кухні на стелі з правої сторони видно сліди залиття, в лівому куті, біля сполучення стелі та стіни видно сліди залиття. Залиття відбулося з квартири 15 через халатне поводження ОСОБА_2 з сантехприладами, а також через їх несправності. У листопаді 2017 року, квартира позивачки знов була піддана залиттю з квартири АДРЕСА_3 в результаті чого в санвузлі обвалився штукатурний шар стелі до АДРЕСА_4 , площею 1,5 м.кв., про що 05.11.2017, комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» складено акт. Наприкінці листопада 2017 року, знов була затоплена квартира позивачки з квартири АДРЕСА_3 , про що 21.11.2017 комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» складено акт в якому зафіксовані наступні пошкодження - в санвузлі візуально спостерігаються сліди залиття в виді мокрих плям на стелі та в куті стіни, площею 1,5 м.кв. Бетонна підлога залита водою. Залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 власником якої є ОСОБА_2 , у результаті розриву труби ЦО внутрішньоквартирної розводки. У житловій кімнаті під лінолеумом підлога від вогкості покрилася грибком. 12.03.2018 у зв`язку з черговим затопленням квартири АДРЕСА_5 , комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» був складений акт обстеження вказаної квартири та зафіксовані тріщини на стелі, на стінах. Позивач вказує, що неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою запобігти руйнуванню житла позивачки, відновити утворені з вини відповідачки ушкодження, а потім з вимогою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, однак, відповідачка заподіяну шкоду не відшкодувала.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 18 888 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 3 300 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного.

Акти надані позивачем в якості доказів залиття її квартири та, як наслідок, завдання позивачці матеріальної шкоди не відповідають вимогам чинного законодавства України. Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (надалі - Правила), встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (Додаток 4). З Додатку до Правил вбачається, що акт про залиття квартири повинен бути складений комісією у складі головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра дільниці, слюсаря сантехніка (слюсаря-електрика), представника організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання чи каналізації, представника власника будинку, будинкового комітету. До того ж, в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. У разі, якщо присутні не всі члени комісії, або якщо винуватець події відмовився підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Додатково, листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» передбачено, що факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. У випадку відмови винної особи від підписання вищенаведеного акту, то у цьому випадку складається акт відмови від підпису у присутності інших мешканців даного будинку. Акт від 13.01.2016 був складений комісією не у повному складі, а лише майстрами дільниці №10 КП «ЖКС «Порто-Франківський», хоча містить підписи трьох осіб. При цьому, акт не підписаний позивачкою, відсутні відомості стосовно ознайомлення винної особи з даним актом чи її відмови від підписання акту, також не запрошувались свідки з числа сусідів, які могли б засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень. В даному акті вказано, що залиття відбулося з квартири відповідачки, у зв`язку з недбалим відношенням до сантехнічних приладів, а також через їх несправність. Проте, в акті не зазначено яка конкретна причина несправності сантехнічних приладів, які сантехнічні прилади були несправними, де вони розташовані, в чому саме полягало недбале відношення відповідача до сантехнічних приладів. Крім того, квартира відповідачки не обстежувалася під час складання цього акту, тому висновки викладені в акті щодо вини відповідачки є необгрунтованими та передчасними. Зокрема, в акті від 13.01.2016 зафіксовано такі пошкодження: в житловій кімнаті-сліди залиття площею 1,5 кв.м., в кухні-спостерігаються сліди залиття на стелі з правої сторони та в лівому куті біля сполучення стелі зі стіною. При цьому, вказані порушення не відображені на фотографіях, які були додані позивачем до позовної заяви. При цьому, на одній з фотографій, яка начебто відноситься до акту від 13.01.2016 зображено підлогу і вказано, що стяжка зацвіла, але не вказано тих пошкоджень, які описані в самому акті. До того ж, з фотографії вбачається, що фото фіксація була зроблена 05.03.2018 о 16 год. 52 хв., тобто через два роки і 2 місяці з моменту ймовірного залиття і складення акту, що викликає сумніви в достовірності таких доказів. Дослідивши акт про залиття від 05.11.2017, слід зауважити, що даний акт як і попередній був складений лише майстрами дільниці №10 КП «ЖКС «Порто-Франківський», без участі інших членів комісії. В акті від 05.11.2017 відсутні особисті дані та підпис позивачки, немає відомостей стосовно ознайомлення винної особи з даним актом чи її відмови від підписання акту, також не запрошувались свідки з числа сусідів, які могли б засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень. В акті від 05.11.2017 зафіксовано, що в результаті обстеження ванної кімнати виявлено обвалення штукатурного шару стелі до дранки площею 1,5 кв.м., яке виникло в результаті неодноразового залиття з квартири відповідачки. Тобто, причина ймовірного залиття взагалі не зазначена, а лише записана зі слів позивачки. Апелянт також зазначила, що під час складання акту від 05.11.2017, квартира відповідачки не обстежувалася, тому висновки викладені в акті щодо її вини є необґрунтованими та передчасними. Наступний акт про залиття був складений 21.11.2017 тими ж самими майстрами дільниці №10 КП «ЖКС «Порто-Франківський» без інших членів комісії. В акті від 21.11.2017 також відсутні особисті дані та підпис позивача, немає відомостей стосовно ознайомлення винної особи з даним актом чи її відмови від підписання акту та не запрошувались свідки з числа сусідів, які могли б засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень. Серед пошкоджень, які виникли в результаті ймовірного залиття квартири позивачки зафіксовано такі: у ванній кімнаті - мокрі плями на стелі і вздовж стіни площею 1,5 кв.м., бетонна підлога залита водою; в житловій кімнаті-намокання та здуття конструкцій стелі з гіпсокартону площею 2 кв.м., а також мокрі плями навколо приладів освітлення. На відміну від актів про залиття від 13.01.2016 та від 05.11.2017, в акті від 21.11.2017 вказана причина виникнення таких пошкоджень, а саме неодноразове залиття з квартири відповідачки, у зв`язку з розривом труби центрального опалення внутрішньо квартирної розводки. Але, складений акт не дає відповідей на питання де саме відбувся розрив труби центрального опалення та з чиєї вини це сталося. Додатково позивачкою надано 8 фотографій до акту від 21.11.2017 на яких зафіксовані пошкодження. При цьому, фото фіксація на 4 фотографіях виконана 05.03.2018 в проміжок часу з 10 год. 22 хв. до 11 год. 02 хв., тобто через місяці після ймовірного залиття. Також, позивачкою було надано акт обстеження від 12.03.2018, який складений майстрами дільниці №10 КП «ЖКС «Порто-Франківський». Вказаний акт був складений з метою обстеження технічного стану квартири позивачки. Зокрема, під час обстеження було встановлено, що квартира позивачки розташована на першому поверсі двоповерхового лівостороннього флігеля, є самостійною та приватизованою. В житлових кімнатах на стінах та стелі були візуально виявлені дрібні характерні тріщини побілочного шару. У ванній кімнаті сліди старого залиття на стінах у вигляді плям, а також сліди залиття на стіні в житловій кімнаті. Ремонт у квартирі проводився більше 10 років назад. Отже, проаналізувавши всі акти, які були надані позивачкою до суду в якості доказів завдання їй матеріальної шкоди, слід дійти висновку, що вони є неналежними доказами, так як не містять достатніх підстав вважати, що саме дії або бездіяльність відповідача були неправомірними, що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та особиста вина відповідача. Тому, на думку апелянта, надані позивачкою до суду першої інстанції акти не є належними доказами (у розумінні статті 77 ЦПК України) та не можуть свідчити про винність ОСОБА_2 в залитті квартира АДРЕСА_1 . Суд першої інстанції в ухвалі від 22.05.2019 щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення судової будівельно- технічної експертизи поставив лише питання, які були зазначені в клопотанні позивачки, а питання, якими відповідачка просила доповнити перелік питань позивачки, залишився поза увагою суду. Факт заподіяння моральної шкоди позивачці зі сторони відповідачки не підтверджено жодними доказами, не зазначено, з чого позивачка виходила при визначені розміру моральної шкоди, яку просила суд стягнути з відповідачки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року у цивільній справі розподілено колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді Черевка П.М., суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Одеського апеляційного суду від 24.04.2020 №2358 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку» здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року у цивільній справі повторно розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді Сєвєрової Є.С., суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020 справу призначено до розгляду без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.12.2003 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира складається з: 1-коридор; 2-кухня; 3,4-жилі; 5-веранда. Загальна площа 51,8 м.кв., житлова площа 27,9 м.кв.

Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Квартира відповідачки розташована поверхом вище, над квартирою позивачки.

Впродовж тривалого часу, з січня 2016 року по 12.03.2018 року відбувалось пошкодження квартири позивачки внаслідок залиття водою з квартири відповідачки.

Факти залиття квартири в кожному окремому випадку зафіксовані комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський», яка виходила на місце безпосередньо та обстежувала квартиру позивачки, комісією кожного разу було встановлено, що протікання води до належної позивачки квартири відбулося з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище та належить відповідачці ОСОБА_2 .

За результатами обстеження комісією складено відповідні акти.

Відповідно до акту від 13.01.2016, складеного комісією КП «ЖКС «Порто- Франківський», при обстежені квартири позивачки встановлено, що в житловій кімнаті на стелі видно сліди залиття, площею 1,5 м.кв., в кухні на стелі з правої сторони видно сліди залиття, в лівому куті, біля сполучення стелі та стіни видно сліди залиття. Залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , через халатне поводження з сантехприладами, а також через їх несправності.

Згідно з актом від 05.11.2017, складеним комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський», встановлено, що квартира позивачки знов була піддана залиттю з квартири АДРЕСА_3 в результаті чого в санвузлі обвалився штукатурний шар стелі до АДРЕСА_4 , площею 1,5 м.кв.

Актом від 21.11.2017 комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» зафіксовані наступні пошкодження в результаті залиття з квартири АДРЕСА_3 , а саме: в санвузлі візуально спостерігаються сліди залиття в виді мокрих плям на стелі та в куті стіни, площею 1,5 м.кв. Бетонна підлога залита водою. Залиття відбулося з кв. АДРЕСА_3 власником ОСОБА_2 , у результаті розриву труби ЦО внутрішньоквартирної розводки. У житловій кімнаті під лінолеумом підлога від вогкості покрилася грибком.

Актом від 12.03 2018 у зв`язку з черговим затопленням квартири АДРЕСА_5 , комісією КП «ЖКС «Порто-Франківський» зафіксовані тріщини на стелі, на стінах.

Крім того, факт залиття квартири саме з розташованої вище квартири АДРЕСА_3 , причини залиття, перелік ушкоджень та розмір матеріальної шкоди підтверджено Висновком №096/2019 судової будівельно-технічної експертизи від 27.09.2019, яка проводилась ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», судовим експертом Скибінською Т ОСОБА_4 М.

За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 27.09.2019 встановлено, що в результаті проведеного візуально-інструментального обстеження, експертом були виявлені характерні сліди залиття у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 . Вартість ремонтно-відновлювальних робіт (з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів), які необхідно виконати для усунення пошкоджень, спричинених залиттям приміщень квартири АДРЕСА_1 , визначена відповідно до вимог ДСТУ (з урахуванням ПДВ та фізичного зносу) складає: 18 888 грн. Вартість проведеної експертизи становила 3300 грн.

Установивши вказані обставини, які свідчать про те, що внаслідок залиття квартири позивачки, яка сталася з вини відповідачки, позивачці заподіяно матеріальну шкоду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки матеріальної шкоду у розмірі 18 888 грн., а також витрати на проведення судової експертизи у розмірі 3300 грн.

Доводи апелянта про те, що акти є неналежними доказами наявності вини відповідачки у залитті належної позивачці квартири, не заслуговують на увагу, оскільки акти повністю відповідають формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в них наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Тобто надані позивачкою акти за формою та змістом відповідають встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в них дані відповідачкою не спростовані.

Твердження апелянта про те, що акти були складені без участі відповідачки без підпису позивачки, а лише майстрами не спростовують її вину у залитті квартири та не можуть бути підставою для звільнення відповідачки від відповідальності.

Аргументи апеляційної скарги про недоведеність факту залиття належної позивачці квартири є безпідставними, оскільки цей факт зафіксовано у вищевказаних актах, встановлено висновком №096/2019 судової будівельно-технічної експертизи від 27.09.2019, а також вбачається з відповіді директора КП «ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_5 в якій підтверджено факт обстеження квартири ОСОБА_1 щодо залиття її квартири 05.11.2017, 21.11.2017 з зазначенням причин та вини відповідачки у залитті квартири (а.с. 128-130).

Крім того, відповідачкою не надані, а матеріали справи не містять докази у спростування причин залиття та відсутності вини відповідача у залитті квартири позивачки.

Інших доводів, які спростовують законність і обґрунтованість рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

По справі встановлено, що внаслідок залиття належної позивачці квартири, яка сталася з вини відповідачки, було пошкоджено майно позивачки.

Тому виходячи з характеру душевних страждань позивачки, яких вона зазнала у зв`язку з залиття належної їй квартири, яка сталася з вини відповідачки, керуючись принципами розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відповідно до п.3 ч.2 ст.23ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 частково.

Твердження апелянта про те, що суд знехтував процесуальними правами відповідачки так як не поставив експерту запитання, які запропонував її представник є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять клопотань відповідачки про призначення експертизи, в яких би були запропоновані питання, які вона вважала за необхідне поставити експерту. Висновку, який би спростовував вину відповідачки у залитті квартири позивачки також не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: