У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

22 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 953/22515/19

Провадження № 22-ц/818/3031/20

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Бровченка І.О.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року в складі судді Бородіної Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Время» про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року у задоволенні клопотань представника позивача - ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи відмовлено.

Заяви ОСОБА_1 та його представника про проведення у даній справі судового розгляду за їх участю в режимі відеоконференції залишено без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Время» про захист честі, гідності та ділової репутації залишено без розгляду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 квітня 2020 року справу передано на розгляд колегії у складі: головуючого судді Бровченка І.О., суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне прийняти справу до свого провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі апелянт просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 посилається на те, що є засудженим до довічного позбавлення волі і не має будь-яких можливостей заробляти гроші, а згідно довідки виданої адміністрацією слідчого ізолятору коштів но особовому рахунку недостатньо для сплати судового збору.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна довести і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Звернувшись до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням, апелянтом надано довідку Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 23 січня 2020 року № 12/9-08, відповідно до якої ОСОБА_1 має у зазначеній установі особовий рахунок та станом на 23 січня 2019 року баланс на рахунку складає 0,00 грн.

Проте, доказів на підтвердження скрутного майнового стану, який не дозволяє сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, а саме відсутності у особи доходів (зокрема, довідки про доходи, нерухомого та рухомого майна тощо) апелянтом не надано. Як вбачається з доданої апелянтом довідки Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» баланс на рахунку апелянта складає 0,00 грн станом на 23 січня 2019 року, але доказів на підтвердження відсутності коштів на час подання апеляційної скарги, апелянтом не надано. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить залучити до справи у якості представника адвоката та додає копію договору про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до якого передбачено погодинну оплату правничої (правової) допомоги. Відтак дані, які б свідчили, про майновий стан заявника, який би унеможливлював сплату ним судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн або вказували на те, що при сплаті судового збору заявника буде поставлено у скрутне матеріальне становище, відсутні.

Крім того, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, а відтак справа не пов`язана із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, апелянтом не надано доказів для підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір». Крім того, апелянт не відноситься до категорії осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

У зв`язку з чим, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції необхідно відмовити.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 9 п. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року - 2102 грн.

Таким чином, за подання апеляційної скарги апелянт має сплатити судовий збір у розмірі 420,40 грн (0,2 * 2102 грн).

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

отримувач коштів - УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, рахунок отримувача UA0020011, код класифікації доходів бюджету 22030101. Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме: подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Время» про захист честі, гідності та ділової репутації - прийняти до свого провадження.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення апелянта від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року в складі судді Бородіної Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Время» про захист честі, гідності та ділової репутації - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме: подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Попередити, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - І.О. Бровченко