Справа № 466/9555/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів 23255,45 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 30.11.2015 року на автодорозі Київ Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2109 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ-21713 під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення вказаних автомобілів їх віднесло на смугу зустрічного руху, по якій в цей час їхав позивач, де відбулося зіткнення з його автомобілем. Від отриманих травм його, позивача, було госпіталізовано в 1-ше хірургічне відділення ЛШМД, де поставлено діагноз забій грудної клітки, забійна рана колінного суглобу та бровної ділянки зліва.

За вказаним фактом порушено кримінальне провадження, передбачене статтею 286 КК України, де його визнано потерпілим.

Внаслідок даної ДТП його автомобіль отримав ушкодження, вартість яких складає 23255,45 грн., яка йому не відшкодована.

Крім того йому завдано і моральної шкоди. Оскільки він переніс стрес, фактично був позбавлений засобів пересування, у зв`язку з цим у нього порушився сон та з`явився страх можливого повторення таких подій, тривога, емоційні і тілесні реакції при згадуванні, тимчасова відірваність від активного соціального життя. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює в 5000 грн.

Оскільки добровільно відповідачі не відшкодували завдані збитки, він звернувся до суду.

У відзиві на позов та запереченні відповідач ОСОБА_5 та його адвокат Алєксєєва Г.І. просять відмовити в задоволенні позову та зазначають, що він не причетний до пошкодження автомобіля позивача та отриманих ним травм. Позивач не підтверджує жодним доказом свої вимоги, його пояснення ґрунтуються виключно на припущеннях. Позивачем пред`явлено позов про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, завданої внаслідок скоєння злочину, склад якого не доведено компетентним судом.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що причетність ОСОБА_5 до ДТП підтверджується матеріалами кримінального провадження, обставини даної ДТП є встановленими показами свідків, та висновком судової автотехнічної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Матяк З. надала суду пояснення такі ж, які викладені в позовній заяві та долучених до справи письмових поясненнях. Додатково пояснила, що розмір заподіяних збитків автомобілю позивача встановлений висновком експертизи. Оскільки з невідомих причин слідство у кримінальному провадженні затягується, вони звернулися до суду з окремим позовом. Оскільки винуватець ДТП встановлений лише висновком експертизи, а відповідач ОСОБА_4 є одним із учасників ДТП, то вважають, що він разом з відповідачем ОСОБА_5 мають відшкодовувати шкоду позивачу. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_4 адвокати Степанков М.В. та ОСОБА_6 в судовому засіданні вказали, що проти задоволення позову заперечують в повному обсязі. ОСОБА_4 не є винуватцем ДТП. Представлені два висновки експертиз повністю виключають вину ОСОБА_4 . Просять у задоволенні позову щодо ОСОБА_4 відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 , допитаний в якості свідка, пояснив, що 30.11.2015 року він дійсно їхав на своєму автомобілі по автодорозі Київ Чоп. Перед ним їхав автомобіль та він вирішив перестроїтися в правий ряд. Завершивши маневр, він відчув удар в правий бік автомобіля, внаслідок якого його машина відлетіла на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем, яким керував позивач. Він вийшов з автомобіля, подивився, що під правим бампером є вм`ятина та більше жодних пошкоджень не було. Оскільки він поспішав на роботу, то поїхав з місця ДТП. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача ОСОБА_5 адвокат Алєксєєва Г. та адвокат Васько І.П. в судовому засіданні підтримали пояснення, зазначені в запереченні на позов та письмових поясненнях. Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 30.11.2015 року на автодорозі Київ Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були сторони у справі. За вказаним фактом порушено кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №0001688 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Рішення по справі не прийнято. Винуватця ДТП не встановлено.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у виді забою грудної клітки зліва, забійної рани лобної ділянки зліва, лівого вуха, лівої кисті, правого коліна. Його автомобіль також отримав пошкодження. 06 вересня 2018 року позивач звернувся з заявою до слідчого Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області, в якій просить залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні №0001688 від 01.12.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано суду висновки експерта №2159 від 18 липня 2018 року та №1/1202 від 29.11.2019 року.

Згідно висновку №2159 від 18 липня 2018 року у заданій дорожній ситуації (для варіанту №1 згідно показань водія автомобіля ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ): однією з причин ДТП є невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ -21713, р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 вимогам п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 10.1 та 10.3 ПДР України. Встановити була (чи не була) другою причиною ДТП невідповідність дій водія ОСОБА_4 , мав чи не мав він технічну можливість уникнути зіткнення своєчасним гальмуванням не видається можливим через відсутність необхідного та достатнього комплексу вихідних даних. У заданій дорожній ситуації (варіант №2, згідно показань водія автомобіля ВАЗ-21713, р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_5 ), причиною настання ДТП є невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_5 НОМЕР_3 ОСОБА_4 вимогам п.п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 10.1 та 10.3 ПДР України.

Згідно експертизи №1/1202 від 29.11.2019 року, яка проведена на підставі ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 04.10.2019 (справа №444/2752/15-к, провадження №1-кс/444/1233/2019) про призначення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001688 за ч. 1 ст. 286 КК України з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля ВАЗ 21713-124-01 ЗНГ р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_5 технічним вимогам п.п. 1.10 (в частині терміну «дати дорогу»), 10.1 та 10.3 чинних Правил дорожнього руху, для дотримання яких завад технічного характеру у нього не було.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78 та 79 ЦПК України передбачено, що належними є доказами, що містять інформацію про предмет доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів завдані йому матеріальні збитки в сумі 23255,45 грн. На підтвердження вартості завданих збитків надає висновок №251 експертного автотоварознавчого дослідження від 04 серпня 2017 року.

Суд не приймає даний висновок як доказ у справі, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, дорожньо-транспортна пригода між сторонами відбулася 30.11.2015 року. Разом з тим, експерту Галамай Б.І. на вирішення експертного дослідження поставлені запитання, на які він в подальшому дає відповіді, які стосуються пошкоджень автомобіля ЗАЗ 110557 р.н. НОМЕР_6 внаслідок ДТП, яка відбулася 28.10.2016 року. Крім того, експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Відтак, суд вважає дане експертне дослідження неналежним та недопустимим та не бере його до уваги як доказ.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано суду доказів про те, хто є винуватим у дорожньо-транспортній пригоди, яка відбулася, а також доказів на підтвердження вартості понесених збитків, суд вважає, що у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів 5000 грн у відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні даного питання суд керується ст.23 ЦК України, де зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п.3 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю фізичних осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.

Так, позивачем не наведено жодної з цих обставин. Сама по собі довідка про перебування позивача на стаціонарному лікуванні є лише констатацією факту отримання тілесних ушкоджень, а не отриманих моральних страждань. Також суд повторно зазначає, що і для відшкодування моральної шкоди слід довести протиправність діяння її заподіювача, чого позивачем зроблено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, а обставини наведені ним під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, відтак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1188 ЦК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 840,20 грн. в доход держави.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 27.05.2020 року.

Суддя О. І. Баєва