Справа № 740/2039/19
Провадження № 2/740/386/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість в сумі 42 003 грн 37 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 19 серпня 2013 року між Банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.2.1.1.5.7 Договору.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір, що засвідчується підписом у заяві.

При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 365/366 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж за 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 28.03.2019 утворилась вказана заборгованість.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20 лютого 2020 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не доведені вимоги щодо стягнення з неї заборгованості.

Дійсно між нею та банком був укладений кредитний договір у вигляді заяви-анкети, який не містить зазначення кредитного ліміту. Зазначає, що вона підписувала лише анкету-заяву, із Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг її не ознайомлювали та вона їх не підписувала. У позивача відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила були додатком до підписаної нею анкети-заяви від 19.08.2013.

Тіло кредиту нею повністю погашено, як і відсотки, що зазначено в розрахунку, наданому позивачем. Розрахунок взагалі не підтверджує існування боргу, оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку нарахована ця заборгованість і що саме ця заборгованість утворилася за укладеним кредитним договором б/н від 19 серпня 2013 року.

Крім того, позивач в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку, при цьому її не було повідомлено належним чином про таку зміну, що є недопустимим.

Також вважає, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, як стосовно основного зобов`язання, так і стосовно нарахованої пені і штрафу.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що при оформленні кредиту відповідачка підписала заяву на його отримання та підтвердила своїм підписом, що ознайомлена з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, крім того, вона підтвердила свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 19.08.2013.

До матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, між сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

При укладенні кредитного договору між банком і клієнтом - позичальником дотримується принцип свободи договору, а саме останній є вільним у заключенні даного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір, він погоджується з усіма умовами, передбаченими цим договором.

Щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту, то в заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту - 300 грн, але відповідно до п.2.1.1.2.3 договору банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовані, контрозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Враховуючи викладене, кредитний договір є чинний, заперечення відповідачки нічим не обґрунтовані, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гринь Л.В. в судове засідання не з`явилися, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримала за укладеним з банком кредитним договором від 19 серпня 2013 року кредит у розмірі 5 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В заяві вказано, що відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, жодний з яких ОСОБА_1 не підписаний.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 28.03.2019 становить 42003,37 грн з яких: 0,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4168,26 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками;нарахована пеня за прострочене зобов'язання - 32 658,76 грн, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 2 700 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - фіксована частина і 1 976,35 грн - процентна складова штрафу(а.с.8-10).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) викладена правова позиція, яка зводиться до такого висновку.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 636 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться, не підписані відповідачкою, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту.

З прийняттям вказаної постанови внесена визначеність при застосуванні положень закону у випадку встановлення обставин щодо стягнення заборгованості за позовом АТ КБ «Приватбанк».

Судом також встановлено, що у відповідачки відсутня заборгованість за тілом кредиту та відсоткам.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за результатами повного та всебічного дослідження обставин справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що відповідачем сплачена заборгованість за тілом кредиту, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, а відтак в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Крім того, до суду і не надано доказів того, що за тілом кредиту є заборгованість.

Керуючись ст.2, 12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України строк апеляційного оскарження, який встановлений у рішенні суду, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов'язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова