Справа № 0907/2-638/2011
Провадження № 2-п/344/3/20
У Х В А Л А

21 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

з участю секретаря Грегулецької Х.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

відповідач подала суду заяву про скасування заочного рішення, в якій вказано, що 14/10/2013 ухвалено заочне рішення Івано-Франківського міського суду, яким позов задоволено, стягнуто 64940,70 гривень заборгованості, відповідач ОСОБА_2 не отримувала судові виклики, про існування судового рішення дізналась 18/12/2019 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, текст рішення відповідач отримала з Єдиного державного реєстру судових рішень 19/12/2019 року, тому відповідач була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву та заперечення. Тому заявник просила скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду за правилами загального провадження.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Оскільки заявника та його представника повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за їх відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на суб`єкта звернення.

Представник банку в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, з тих підстав, що процесуальним законом встановлено строк подання заяви про перегляд заочного рішення, рішення прийнято в 2013 році, в свою чергу заяву подано лише в 2020 році, заяву не обґрунтовано належними правовими підставами, оскільки заявнику було відомо про судовий розгляд, між сторонами були інші розглянуті спори.

Відповідно до п. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Отже клопотання відповідача про скасування заочного рішення та призначення після цього судового засідання в порядку загального судового розгляду вже вирішеного процесуального питання позбавлено правових підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

03/02/2010 позивачем подано позов до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином процесуальним законом визначено предмет судового розгляду за заявою про перегляд заочного рішення.

Судом надіслано відповідачам, зокрема заявниці повідомлення про виклик в судове засідання на 31/03/2010, 20/05/2010, 06/10/2010, 11/11/2010, 06/12/2010, 04/03/2010, 15/04/2011, 09/06/2011, 14/07/2011, 13/09/2011, 14/11/2011, 31/05/2013, 26/06/2013, 15/07/2013, 14/10/2013.

Судом також встановлено, що про дату та час судового розгляду відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повідомлялись особисто, під розпис в залі судових засідань. Відповідно до п. 8 ст. 128 ЦПК України (в редакції на час вчинення відповідної процесуальної дії) днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду є доказом повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду.

В матеріалах справи наявна заява про звернення ОСОБА_2 до правоохоронного органу з приводу шахрайських дій. В зазначеній заяві нею вказано адресу проживання: АДРЕСА_1 .

Аналогічну адресу проживання відповідачки вказано в всіх процесуальних документах, на зазначену адресу судом надсилались судові повістки про виклик до суду.

Отже доводи відповідача про те, що відповідач не була повідомлена у спосіб, що встановлений процесуальним законом не відповідає дійсності. Відповідно до змісту ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи за його участі.

В п. 1 ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Безпосередньо на відповідача покладаються негативні наслідки не виконання ним його прав і обов`язків щодо прибуття в судове засідання, надання перед судом пояснень і доказів щодо обґрунтування його правової позиції в спорі та заперечення позову.

Крім цього скасування заочного рішення від 2013 року без належних на те правових підстав означало б порушення принципу юридичної визначеності в даному спорі та порушення прав позивача, на користь якого ухвалено судове рішення.

Також твердження про те, що відповідач дізналась про судове рішення випадково з Єдиного державного реєстру судових рішень позбавлено належних правових підстав. Оскільки, в судових рішеннях опублікованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень адміністратором реєстру здійснюється обмеження персоніфікованих відомостей та даних сторін у справі, що виключає можливість випадкового ознайомлення з текстом судового рішення, таким чином відповідачу однозначно було відомо про судовий розгляд справи за позовом до неї.

Так в ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено заборону для будь-яких осіб зловживати правами, що визначені в Конвенції.

Таким чином перед судом не доведено правових підстав для перегляду заочного рішення, що передбачені в ст. 288 ЦПК України, а саме: якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

залишити заяву без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бородовський С.О.