ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/655/19 Номер провадження 22-ц/814/1113/20Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року (повний текст судового рішення складено суддею 09.02.2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Комунар» про визнання договору оренди землі припиненим та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою до ПП «Комунар». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки загальною площею 4,4328 га, кадастровий номер :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 40460199 від 10.07.2015 року. Зазначає, що 01.01.2004 року між ОСОБА_2 та ПП «Комунар» був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого вона (орендодавець ОСОБА_2 ) передала, а відповідач (орендар) прийняло в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,43 га, кадастровий номер :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Даний договір був зареєстрований у Великобагачанському відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 22.04.2004 року вчинено запис за №83. Позивач вказує, що згідно п.2.2 розділу 2 договору оренди, договір переукладається строком на 5 років, починаючи з дати реєстрації і діє до січня 2009 року; якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутністю заперечення орендодавця на протязі місяця він вважається поновленим на той самий строк. Тобто, як вважає позивач у справі, договір оренди згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час укладення договору) набирає чинності з дати проведення його державної реєстрації 22.04.2004 року і триває до 22.04.2009 року.

Також позивач зазначила, що 06 травня 2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем у справі ПП «Комунар» було укладено угоду про зміну умов договору оренди землі, згідно якої сторони домовилися викласти зміст договору у новій редакції. Пунктом 8 угоди про зміну умов договору оренди землі встановлено, що договір укладено на п`ятнадцять років, тобто, як вказує позивач, з тексту угоди про зміну умов договору оренди землі від 06.05.2008 року слідує, що строк дії договору було продовжено до 22.04.2019 року. Вважає, що продовження строку дії договору відбулося з порушенням процедури, визначеної п.2.2 договору оренди землі та ст.33 Закону України «Про оренду землі», угода про зміну умов договору оренди землі була укладена передчасно, в період чинності договору оренди від 01.01.2004 року. Вказує, що умови пункту 8 про укладення договору оренди земельної ділянки на 15 років не є зміною узгодженого сторонами п`ятирічного строку дії договору оренди землі від 01.01.2004 року у розумінні ст.631 ЦК України, ст.ст.15,18 Закону України «Про оренду землі», а є, як вважає позивач у справі, поновленням договору оренди землі на інший строк поза встановленою законом процедурою. Також позивач вказує, що при первинному погодженні сторонами строку дії договору оренди по 22.04.2009 року, укладення в період його дії угоди про зміну умов договору оренди землі без визначення подальшої долі договору оренди землі від 01.01.2004 року вбачається нелогічність та необґрунтованість угоди про зміну умов договору оренди землі.

Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ряду норм ЦК України, норми Закону України «Про оренду землі», позивач просила суд: визнати договір оренди землі від 01.01.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Комунар» з урахуванням угоди про зміну умов договору оренди землі від 06 травня 2008 року припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено; зобов`язати відповідача ПП «Комунар» повернути їй, ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області у стані, не гіршому ніж вона була надана в оренду; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Комунар» про визнання договору оренди землі від 01 січня 2004 року, укладеного між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Комунар» з урахуванням угоди про зміну умов договору оренди землі від 06 травня 2008 року, припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено та зобов`язання Приватного підприємства «Комунар» повернути ОСОБА_1 (яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 ) земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області у стані, не гіршому ніж вона була надана в оренду та стягнення судових витрат у справі - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, оцінки наявних у справі доказів, прохала рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не враховано строк дії спірного договору, який потрібно рахувати саме від дати реєстрації угоди, а не від дати реєстрації самого договору, тобто від 22.04.2004 року та 15 років, це 22.04.2019 рік.

Вказує, що вона являючись власником земельної ділянки особисто угоду про зміну умов договору оренди землі не укладала та не підписувала, оскільки відповідно до умов договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов договору або його розірвання. Отже вважає, що вказаний договір закінчився 22.04.2019 року.

Від відповідача ПП «Комунар» надійшов відзив на апеляційну скаргу,в якому останній спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони по справі та інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за життя ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 4,43 га, кадастровий номер :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №202397 від 25.12.2003 року (а.с.87).

Після смерті ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 10.07.2015 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де вказано, що спадщина, на яку видане дане свідоцтво, складається з права власності на приватизовану земельну ділянку площею 4,4328 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ 202397 від 25.12.2003 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №24, кадастровий номер :00:002:0223 (а.с.8).

Отже, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 4,4328 га, кадастровий номер :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 40460199 від 10.07.2015 року (а.с.7).

01 січня 2004 року між ОСОБА_2 з однієї сторони (орендодавець) та Приватним підприємством «Комунар» з іншої сторони (орендар) в селі Степанівка Великобагачанського району Полтавської області було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого вона (орендодавець) передала, а відповідач (орендар) прийняло в строкове платне володіння та користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,43 га, кадастровий номер :00:002:0223, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Вказаний договір був зареєстрований у Великобагачанському відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 22.04.2004 року вчинено запис за №83 (а.с.56-57).

З копії Акту про передачу та прийом земельної ділянки від 06 січня 2004 року вбачається, що орендодавець ОСОБА_2 передала, а орендар ПП «Комунар» прийняло, з участю сільського голови Степанівської сільської ради Беркала В.М., належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,43 га, яка розташована на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.58).

Договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2004 року, що був укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Комунар» містить наступні розділи: 1 - предмет договору, 2 - умови договору, п.2.1 - мета використання земельної ділянки, п.2.2 - термін дії договору, 2.3 - орендна плата, 2.4 - умови повернення земельної ділянки, 3 - права та обов`язки сторін, п.3.1 - права та обов`язки орендодавця, п.3.2 - права та обов`язки орендаря, 4 - умови зміни, припинення і розірвання договору, 5 - відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору, 6 - форс-мажор, 7 - порядок вирішення спірних питань, пов`язаних з виконанням договору, 8-9 - заключні положення та дані сторін (а.с.а.с.56-57).

Пунктом 1 договору оренди земельної ділянки визначено, що орендодавець ОСОБА_2 надає, а орендар Приватне підприємство «Комунар» приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області; земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. Згідно п.2.2 даного договору, договір переукладається строком на 5 років, починаючи з дати реєстрації і діє до 1 січня 2009 року. В цьому пункті договору мається напис, здійснений від руки про те, що якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутністю письмового заперечення орендодавця на протязі місяця він підлягає поновленню на той самий строк.

Відповідно до умов розділу 4 цього договору, зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін; будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін. В розділі 8 даного договору вказано, що цей договір набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Представниками сторін у справі не заперечувалося, що даний договір виконувався його сторонами.

Також, з наданих матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2008 року між орендодавцем ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Комунар» було укладено Угоду про зміну умов договору оренди землі від 01 січня 2004 року, зареєстрованого у Великобагачанському відділі ДП «Центр ДЗК» за №83 (а.с.а.с.59-60). Вказана Угода про зміну умов договору зареєстрована у Великобагачанському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис реєстратором Левченко за № 59 від 02 червня 2008 року.

Вищевказана Угода про зміну умов договору оренди землі підписана її учасниками. Сторонами у справі також не заперечується, що станом на день розгляду даної цивільної справи земельна ділянка, яка належить в даний час ОСОБА_1 використовується ПП «Комунар».

З преамбули даної Угоди від 06 травня 2008 року про зміну умов договору оренди землі від 01 січня 2004 року, зареєстрованого у Великобагачанському відділі ДП «Центр ДЗК» за №83 вбачається, що орендодавець ОСОБА_2 з одного боку та орендар Приватне підприємство «Комунар» в особі директора Радченка Івана Романовича, який діє на підставі Статуту з другого боку, в зв`язку зі змінами внесеними до Типового договору оренди землі постановою Кабінету міністрів України №220 від 03.03.2004 року та відповідно до пункту 4 діючого договору оренди землі дійшли згоди щодо зміни умов вищевказаного договору та домовилися викласти зміст договору в наступній редакції (а.с.59).

Тобто, з цієї преамбули слідує, що сторони з урахуванням викладеного вище, дійшли згоди саме щодо зміни умов вищевказаного договору та домовилися викласти зміст договору в редакції, яка зазначена в даній Угоді від 06 травня 2008 року. Вбачається, що далі за текстом цієї Угоди вказані відповідні розділи цієї Угоди з відповідними пунктами.

Так, вказана вище Угода від 06 травня 2008 року про зміну умов договору оренди землі від 01 січня 2004 року, зареєстрованого у Великобагачанському відділі ДП «Центр ДЗК» за №83 містить такі розділи: предмет договору; об`єкт оренди; строк дії договору; орендна плата; умови використання земельної ділянки; умови і строки передачі земельної ділянки в оренду; умови повернення земельної ділянки; обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; інші права та обов`язки сторін; ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини; зміна умов договору і припинення його дії; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору; прикінцеві положення; реквізити сторін; підписи сторін (а.с.а.с.59-50).

Відповідно до пункту 1 Угоди від 06 травня 2008 року про зміну умов договору оренди землі від 01 січня 2004 року, зареєстрованого у Великобагачанському відділі ДП «Центр ДЗК» за №83, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Степанівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області.

Як зазначається в пункті 8 цієї Угоди, договір укладено на 15 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 20 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.34 цієї Угоди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Пунктом 38 даної угоди визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно п.41 Угоди, ця угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Сторонами у справі не заперечується, що дана Угода від 06 травня 2008 року про зміну умов договору оренди землі від 01.01.2004 року виконувалася її учасниками.

21.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приватного підприємства «Комунар» з листом про те, що вона не бажає продовжувати строк дії договору оренди з ПП «Комунар» та просила з настанням весни 2019 року до початку весняно-польових робіт повернути (виділити в натурі) належну їй земельну ділянку та не проводити будь-яких реєстраційних дій з належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером :00:002:0223 (а.с.10).

20.03.2019 року за вихідним №106 ПП «Комунар» на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки, додатком до якого був проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі (а.с.а.с.9,11).

02.04.2019 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Приватного підприємства «Комунар» з листом-повідомленням про те, що у зв`язку з закінчення терміну дії договору оренди землі 22.04.2019 року, вона не бажає продовжувати строк дії договору оренди з ПП «Комунар» та просила до кінця травня 2019 року повернути належну їй земельну ділянку та не проводити на ній будь-яких весняно-польових робіт (а.с.12).

18.04.2019 року ПП «Комунар» за вих. №141 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист про строк припинення угоди, яка була укладена між сторонами договору у 2008 році та про не вчинення перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою (а.с.13).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки від 01.01.2004 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ПП «Комунар» виконувався сторонами в обсязі прав та обов`язків, які були визначені в ньому та укладаючи Угоду від 06 травня 2008 року про зміну умов договору оренди землі від 01 січня 2004 року, сторони даної угоди в установленому законодавством порядку дійшли згоди щодо всіх істотних умові необхідних змін до договору, в тому числі і щодо продовження строку дії договору оренди на п`ятнадцять років, при цьому, умови вищевказаної Угоди від 06 травня 2008 року у повному обсязі виконувалися сторонами даної Угоди. З огляду на викладене, суд зазначив, що строк дії оспорюваного договору не закінчився, отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому за результатами розгляду справи, після дослідження і оцінки обставин по справі, наданих сторонами доказів, прийшов до правильного висновку.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно частини третьої статті 19 ЗУ «Про оренду землі» при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Зі змісту статей 525,526 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 30 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Відповідно до положень статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місяця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частини третьої, четвертої статті 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в тому числі і у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому випадку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Так, укладаючи додаткову угоду від 06.05.2008 до договору оренди землі від 01.01.2004 сторони у встановленому законодавством порядку дійшли згоди щодо всіх необхідних змін до умов договору, в тому числі щодо продовження строку дії договору на 15 років. Аналіз змісту положень договору вказує на те, що фактично сторони провели зміну існуючого договору, шляхом укладення договору в новій редакції, яка не залежала від старих положень договору.

Строк дії договору на момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті не закінчився, а тому позовні вимоги про визнання договору оренди землі припиненим з підстав закінчення строку, на який було укладено, є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 3, 5,статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Доводи апелянта на порушення відповідачем при укладенні додаткової угоди статті 33 ЗУ «Про оренду землі» є безпідставними, оскільки положення даної статті визначають правові підстави та порядок поновлення договору оренди землі по закінченню строку його дії, тоді як із наявних матеріалів справи вбачається, що сторони скористалися своїм правом на внесення змін до діючого договору оренди землі.

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №535/1255/17, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що вона особисто не підписувала додаткову угоду до договору оренди землі, оскільки вказане не змінює її правового статусу у відносинах, та не є підставою для визнання договору оренди землі припиненим.

Таким чином доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2020 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ Т.В. Одринська _______________ В.П. Пікуль