У Х В А Л А

29 квітня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Наумець Лідії Костянтинівни про визнання договору дарування недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Наумець Лідії Костянтинівни про визнання договору дарування недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину звернулась ОСОБА_1 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2020 року цивільна справа була передана у провадження судді Ковальова І.М.

29 квітня 2020 року вказана справа була передана у провадження судді Ковальова І.М.

Дослідивши матеріали справи вважаю за необхідне заявити самовідвід виходячи з наступного.

У провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Начальника 4 ТВУЗ, адміністрації Держспецзв`язку, Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про витребування довідки встановленого зразка щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі зміни грошового забезпечення відповідної посади, зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії за весь період починаючи з 01 квітня 2012 року, проведення індексації пенсії починаючи з 27 грудня 2008 року по даний час, сплату різниці в пенсії за минулий (починаючи з 01 квітня 2012 року) час, стягнення упущеної вигоди із розрахунку 24% річних з урахуванням індексу інфляції на всю недораховану суму пенсії за весь прострочений час, притягнення до адміністративної відповідальності командира та начальника фінансової служби 4 територіального вузла урядового зв`язку та винних посадових і службових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області за дискримінацію, за їх бездіяльність при здійсненні ними своїх повноважень та за умисне невиконання законодавства України, стягнення з кожного з відповідачів по 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Рівненського міського суду від 03 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді - відмовлено; самовідвід судді Ковальова І.М. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Начальника 4 ТВУЗ, адміністрації Держспецзв`язку, Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про витребування довідки встановленого зразка щодо розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії на підставі зміни грошового забезпечення відповідної посади, зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії за весь період починаючи з 01 квітня 2012 року, проведення індексації пенсії починаючи з 27 грудня 2008 року по даний час, сплату різниці в пенсії за минулий (починаючи з 01 квітня 2012 року) час, стягнення упущеної вигоди із розрахунку 24% річних з урахуванням індексу інфляції на всю недораховану суму пенсії за весь прострочений час, притягнення до адміністративної відповідальності командира та начальника фінансової служби 4 територіального вузла урядового зв`язку та винних посадових і службових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області за дискримінацію, за їх бездіяльність при здійсненні ними своїх повноважень та за умисне невиконання законодавства України, стягнення з кожного з відповідачів по 20000 грн. моральної шкоди - задоволено; справу передано для розгляду іншим суддею в порядку, встановленому КАС України.

Крім того, у даній цивільній справі №569/12344/18 суддя Ковальов І.М. 17 січня 2020 року виніс ухвалу про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Кучиної Н.Г. у цивільній справі № 569/12344/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Наумець Лідії Костянтинівни про визнання договору дарування недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.40 ЦПК України Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Питання про відвід судді Великої Палати не підлягає передачі на розгляд іншому судді та розглядається Великою Палатою. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу. Суд, який розглядає заяву про відвід, заслуховує особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає надати пояснення, а також думку учасників справи. Неявка особи, якій заявлено відвід, у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..."

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду у справі « Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року встановлено, що відповідно до установленої практики Європейського Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. Вищевказане рішення у справі "Ветштайн протии Швейцарії" (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі "ОСОБА_9 проти Iспанії" (Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року,п.45).

Тому, з врахуванням вищезазначеного рішення Європейського суду, а також з метою втілення довіри до суду громадськості у демократичному суспільстві, суд вважає за необхідне заявити самовідвід, який задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,37,39,40 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Самовідвід судді Ковальова І.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Наумець Лідії Костянтинівни про визнання договору дарування недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину - задоволити.

Справу передати для розгляду іншим суддею в порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала остаточна.

Суддя Рівненського

міського суду І.М. Ковальов