Провадження №2/522/5801/20
26 жовтня 2020 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Кузнецової В.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів в сумі 121 134,00 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання на неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 850 гривень та на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 850 гривень, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2013 року до досягнення кожною дитиною повноліття.
Вищезазначене рішення суду з 08.08.2014 року знаходиться на виконанні Першого Приморського відділу ДВС м.Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - виконавче провадження №44336832 (постанова про відкриття виконавчого провадження додається).
Враховуючи те, що ОСОБА_2 систематично на протязі шести років ухиляється від сплати аліментів, з її вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.07.2020року складає 127 737 гривень.
Згідно наданого розрахунку, розмір пені за несплату аліментів розраховано у сумі 121134,00 грн. за період з вересня 2013 року по травень 2020 року.
Просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 121 134,00 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.08.2020 рокуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
28.09.2020 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за правилами загального провадження, але в подальшому просив розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомила.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання на неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 850 гривень та на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 850 гривень, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2013 року до досягнення кожною дитиною повноліття.
Постановою державного виконавця першого Приморського ВДВС ОМУЮ Пащенко Д.В. від 08.08.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №44336832 щодо виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 31.10.2013 року.
ОСОБА_2 систематично на протязі шести років ухиляється від сплати аліментів, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам від 23.07.2020 року, та заборгованість станом на 01.07.2020року складає 127 737 гривень.
Розрахунок пені за несплату аліментів за період з вересня 2013 року по травень 2020 року становить 121 134 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, згідно поданого розрахунку пеня за несплату аліментів за період з вересня 2013 року по травень 2020 року становить 121 134 грн.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач до суду не надав, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення неустойки.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов`язується з обов`язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та надання йому строку для її погашення, з урахуванням того, що платник аліментів знав про необхідність сплати аліментів.
Розрахунок заборгованості відповідає методиці, яка наведена у Постановах Великої Палати Верховного Суду №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та №333/6020/16 від 25.06.2019 року:
«Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількістьднів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.»
Виходячи з розрахунку заборгованості по пені за несплату аліментів за період з вересня 2013 року по травень 2020 року становить 121 134 грн..
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відсутній розрахунок витрат щодо надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) та акт виконаних робіт, а тому позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 1211,34 грн. судового збору на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 77, 80, 84, 180,187, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13,89, 141, 259, 264-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2013 року по травень 2020 року, у розмірі 121 134 (сто двадцять оду тисячу сто тридцять чотири) грн.
У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Стягнути ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 34 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.В. Кузнецова