Доповідач Принцевська В.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2020 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року у цивільній справі №264/1165/19 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.12.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 13600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно «Тарифів банку». Однак, у порушення умов договору відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла. Станом на дату смерті позичальника існувала заборгованість у сумі 5940,40 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, є відповідач ОСОБА_1 . На підставі цього АТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 5940,40 грн.

Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2019 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором спадкодавця в частині позовних вимог до ОСОБА_4 було закрито у зв`язку зі смертю.

Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 29 травня 2019 року на підставі матеріалів спадкової справи до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено правонаступників після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором спадкодавця відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову за недоведеністю, оскільки АТ КБ «Приватбанк» надало суду достатні докази на підтвердження законності та обґрунтованості заявлених вимог. Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову також посилався на те, що позивачем не надано доказів наявності та вартості спадкового майна, що суперечить вимогам закону, оскільки судом такий обов`язок доказування покладено на спадкоємців відповідно до Постанови Верховного Суду від 18.09.2019 року №640/6274/16-ц.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його присутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача і відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу позивача з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 10.12.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 13600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №900, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень- рекомендованих листів Претензій кредитора від 26.01.2016 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_3 .

Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців ОСОБА_3 та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за №83/01-16. 29.01.2016 року вказана претензія кредитора була направлена до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 09.01.2019 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію, в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 5940,40 грн.

Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою на адресу суду направлено копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відкритої 05.12.2014 року, з якої вбачається, що 05.12.2014 року до нотаріальної контори звернулись спадкоємці ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та надали заяви про прийняття спадщини з будь-якого рухомого та нерухомого майна. Відомості про отримання свідоцтв про право на спадщину відсутні.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 10.12.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , станом на дату її смерті, заборгованість становить 5940,40 грн., яка складається з тіла кредиту.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Позивач зазначає, що спадкоємцями боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, є відповідачі по справі, що підтверджується відомостями з нотаріальної контори.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд дійшов правильного висновку, що відповідачі, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано в спадщину та яка його вартість.

Проте із зазначеним висновком суду у повному обсязі не можна погодитися з огляду на таке.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є передчасним, оскільки суд при вирішенні питання про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора не встановив всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому не можна стверджувати, що в цій справі суд виконав завдання цивільного судочинства.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

За клопотанням позивача, апеляційний суд постановив ухвалу від 8 квітня 2020 року, про витребування відомостей про майно, яке належало ОСОБА_3 .

З Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області надійшла відповідь, що станом на 16.04.2020 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_3 , їй належить на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальною площею 131,4 кв.м. і вартістю 63537 грн.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивача доведені і обґрунтовані, а обсяг спадкового майна та його вартість після смерті ОСОБА_3 дозволяє спадкоємцям - відповідачам по даній справі погасити борг спадкодавиці за вказаним кредитним договором.

Згідно ч.4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідачами заявлено про порушення позивачем строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, передбачених ст. 1281 ЦК України, та застосування наслідків пропуску вказаного строку, оскільки позивач дізнався про смерть позичальника у січні 2016 року, коли направив відповідну претензію до нотаріальної контори, а з позовом звернувся лише у лютому 2019 року.

Судом правильно встановлено, що позивач дійсно дізнався про смерть ОСОБА_3 у січні 2016 року і направив відповідну претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Третьої Маріупольської нотаріальної контори. До суду з позовом АТ КБ «Приватбанк» звернувся 19.02.2019 року.

Виходячи із змісту ст. 1281 ЦК допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а за межами України - через консула. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Суд дійшов правильного висновку, що пред`явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців шляхом подання претензії до них через нотаріальну контору не суперечить нормі ч. 2 ст. 1281 ЦК, оскільки зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а ч. 1 цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Разом з тим, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців, кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Таким чином, пред`явивши претензію кредитора до Третьої Маріупольської нотаріальної контори у січні 2016 року, банк пред`явив вимоги до спадкоємців у встановлені законом строки.

Відповідно до Глави 19 ЦК України, під позовною давністю слід розуміти строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.1 ч. 5 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 в січні 2016 року, і в січні 2016 року позивач пред`явив претензію кредитора до Третьої Маріупольської нотаріальної контори. Таким чином банк пред`явив вимоги до спадкоємців - відповідачів по справі згідно з вимогами ст. 1281 ЦК України.

Оскільки відповідачі не виконали свої зобов`язання задовольнити вимоги кредитора одноразовим платежем, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині, як це передбачено в ст. 1282 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом 18.02.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що строк виконання спірного зобов`язання встановлений до останнього дня липня 2017 року - строк дії пластикової картки.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності відповідно з вимогами ст. 257, ст.261 ч.5 ЦК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду скасувати, позовні вимоги АТ «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2011 року в сумі 5940,40 грн., стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача 4802,50 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору по 2401,25 грн. з кожного.

Керуючись ст. 376, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2011 року в сумі 5940,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 4802,50 грн. в відшкодування судових витрат на оплату судового збору по 2401,25 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді