Провадження № 2-з/679/12/2020
Справа № 679/604/20
У Х В А Л А

13 травня 2020 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №679/604/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

До Нетішинського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви останній зазначив, що в провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Зазначений позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що він протягом періоду за який йому нарахована заборгованість виконував свої обов`язки, як батько по утриманню дітей, а тому відсутні правові підстави для нарахування та фактично повторного стягнення такої заборгованості, що є істотною обставиною в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

Заявник вказує, що він має постійне місце роботи і роботодавцем нарахована заборгованість зі сплати аліментів за спірний період та здійснюється відрахування із його заробітної плати на погашення такого боргу в розмірі 50% від заробітної плати, а отже існують обґрунтовані припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі можуть призвести до того, що за період розгляду справи заборгованість, що є предметом спору у даній справі, буде фактично стягнута на користь відповідачки, що у разі задоволення його позову істотно ускладнить виконання судового рішення, оскільки йому доведеться знову звертатись до суду з позовом до відповідача із вимогою повернути безпідставно стягнені кошти, що в свою чергу ускладнить поновлення його прав та інтересів.

ОСОБА_1 у заяві звертає увагу на те, що забезпечення позову шляхом зупинення стягнення суми заборгованості не призведе до негативних наслідків для відповідача, адже остання продовжить отримувати аліменти за поточні періоди в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, що є достатнім та належним забезпеченням утримання неповнолітніх дітей.

На підставі наведеного ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст. 149, 150 ЦПК України, просить зупинити стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 10 листопада 2017 року по 31 березня 2020 року, нарахованих в межах виконання наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року у справі № 2-н/679/88/2017 - до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суддя прийшла наступного висновку.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просить зупинити стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 10 листопада 2017 року по 31 березня 2020 року, нарахованої в межах виконання наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року у справі № 2-н/679/88/2017 - до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Отже, на даний час існує судове рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано та на підставі якого здійснюється стягнення, яке знаходиться на виконанні у Нетішинському міському відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та при виконанні якого виникла заборгованість.

Статтею 129-1 Конституції України та статтею 18 ЦПК України визначено принцип обов`язковості судових рішень, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Згідно зі ст. ст. 156, 158 ЦПК України зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв прозабезпечення позову»№9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 2 вище вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на приписи зазначених норм закону суддя вважає, що забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення заборгованості за виконавчим документом, в даному випадку судовим наказом, буде суперечити змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, можливе лише у випадку оскарження боржником такого виконавчого документа у судовому порядку.

Проте, у цій справі предметом спору є звільнення від сплати заборгованості по аліментам, а не оскарження самого судового наказу, зокрема №2-/679/88/2017 від 27 листопада 2017 року, на підставі якого проводиться стягнення аліментів.

Доказів того, що виконавчий документ (судовий наказ), на підставі якого здійснюється стягнення, оскаржується заявником в судовому порядку, матеріали справи не містять.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову належно не обгрунтовано яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження ОСОБА_1 в заяві про те, що не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі можуть призвести до того, що за період розгляду справи заборгованість, що є предметом спору у даній справі, буде фактично стягнута на користь відповідачки, що у разі задоволення його позову істотно ускладнить виконання судового рішення, оскільки йому доведеться знову звертатись до суду з позовом до відповідача із вимогою повернути безпідставно стягнені кошти, що в свою чергу ускладнить поновлення його прав та інтересів суддею відхиляється, оскільки такі не вказують у чому полягає істотне ускладнення виконання судового рішення.

Також з постанови державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 02 квітня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена при примусовому виконанні судового наказу №2-н/679/88/2017, виданого 02 квітня 2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області, убачається, що державним виконавцем постановлено утримувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 50% до повного погашення заборгованості, а надалі згідно рішення в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу).

Водночас, у вказаній постанові окремо не зазначено суми заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, з приводу якої виник спір.

Поряд з цим, суддя звертає увагу на те, що заявником не надано розрахунок заборгованості на підтвердження того, що така існує, а лише зазначено її розмір у позовній заяві.

Наданий ОСОБА_1 розрахунок нарахування та утримання із його заробітної плати у квітні 2020 року вказує на утримання з останнього аліментів в розмірі 2 398, 22 грн, 2396, 78 грн та 2398,22 грн, водночас з такого не можливо встановити отримувача аліментів та період за який такі утримано.

За таких обставин, суддя вважає вимоги позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №679/604/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Суддя О.М. Гавриленко