Справа № 766/6519/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

27.04.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі головуючого судді Єпішина Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору недійсним та поділ майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору недійсним та поділ майна

Ухвалою від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно:

- частину житлового будинку (38/100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 ;

- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить, який належить ОСОБА_3 ;

- автомобіль RENAULT KANGOO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на ті обставини, що ним подано позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору недійсним та поділ майна. За час спільного проживання сторонами було придбано частину житлового будинку ( АДРЕСА_3 : АДРЕСА_1 , квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка 12.02.2020 року відчужена відповідачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3 та автомобіль RENAULT KANGOO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На думку позивача в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач має можливість самостійно розпорядитися спірним майном.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч.7 ст. 153 ЦПК України).

Предметом позову ОСОБА_1 є:

- Встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

- Визнання недійсним Договору дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

- Поділ майна, яке складається з частини житлового будинку (38/100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 ; квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить, ОСОБА_3 ; автомобіля RENAULT KANGOO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину зазначеного майна.

Згідно договору купівлі продажу від 15.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ларічевою Н.А. за р.№ 2658, житловий будинок(38 НОМЕР_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Власником автомобіля RENAULT KANGOO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №206527573 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 , згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Місюр В.М.

Разом з цим заявник просить забезпечити позов шляхом накладання арешту не на Ѕ частину майна, а на все майно. Відтак, заходи забезпечення позову щодо спірного майна в цілому не є співмірними із позовними вимогами, з якими позивач звернувся до суду, у зв`язку із чим заява підлягає частковому задоволенню.

Отже, виходячи з предмету та підстави позову, для забезпечення захисту прав заявника, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом накладання арешту на Ѕ частину спірного майна.

При задоволенні заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Керуючись ст. ст. 151 -153, 157ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання договору недійсним та поділ майна - задовольнити частково.

Забезпечити позов, шляхом накладання арешту на Ѕ частини майна:

- частину житлового будинку ( АДРЕСА_4 /100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 ;

- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить, який належить ОСОБА_3 ;

- автомобіль RENAULT KANGOO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .

Копію ухвали про забезпечення позову невідкладно направити всім учасникам справи та для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Ю.М.Єпішин