Справа №333/807/20
Пр. № 2/333/1207/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
14 травня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
позивачки: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на утримання дітей, -
Позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 року, на утримання їх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх розмір, та стягувати в подальшому дані аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованого шлюбу, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх дітей у розмірі по 450 грн., на кожну дитину окремо, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що у відповідача покращився майновий стан, він став отримувати заробітну платню у значно більшому розмірі. Позивач зазначає, що розміру стягуваних з відповідача аліментів не достатньо, щоб в умовах теперішнього життя забезпечити потреби дітей відповідного віку. Тому, вважає є підстави для зміни способу та розміру аліментів, які стягуються за вищевказаним рішенням суду.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2020 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заяв по суті справи.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав зазначених в позові, відносно заочного розгляду не заперечувала.
Відповідач в судове засідання по справі повторно не з`явився, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про час, дату та місце слухання справи повідомлений, причини неявки суду не відомі, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду не надавав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухав пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.04.2013 р. розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 та копією рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2013 р. (справа 333/2312/13-ц).
Сторони по справі є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх дітей у розмірі по 450 грн., на кожну дитину окремо, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
З вищевказаного рішення вбачається, що нас ухвалення рішення відповідач працював інспектором-кінологом БПС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, а відповідачка працювала вбиральницею на ТОВ «Мотор спр» ПАТ «Мотор Січ».
18.08.2018 р. позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 . В судовому засіданні позивачка зазначила, що в 2019 р. народила від даного шлюбу дитину, яка також перебуває на її утриманні.
З відомостей, наданих Вознесенівським управлінням ГУ ДПС в Запорізькій області на запит суду вбачається, що з третього кварталу 2019 р. позивачка не отримує заробітну плату, і її основні доходи складаються із соціальних виплат, у зв`язку з народженням дитини та аліментів, що сплачував відповідач.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Порядок реалізації даного обов`язку батьків регулюється ст.ст. 180-197 СК України.
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Частинами 1-3 ст.181СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з ким проживає дитина.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою матеріального утримання дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частиною 1 ст.192СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною третьою ст. 181 ЦПК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), що відповідає правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», у 2020 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року, для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень.
З часу стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, присуджених вищевказаним рішенням суду від 04.04.2013 р., змінився майновий стан сторін, оскільки покращився у відповідача та погіршився у позивачки, також в останньої змінився сімейний стан, а саме, у неї народилась дитина, яку вона також зобов`язана утримувати. Відомості про зміну сімейного стану у відповідача в матеріалах справи відсутні. На думку суду, наявність вищезазначених обставин, а також волевиявлення одержувача аліментів є підставою для зміни способу та розміру аліментів.
З огляду на вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", визначені в порядкуст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалене рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням чого, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмір 840 гривень 80 копійок.
Керуючись ч.1 ст.3, ч.1 ст.18, ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 192Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на утримання дітей, - задовольнити.
Змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2013 року (справа №336/2311/13-ц).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_7 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від доходу платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_6 , на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складений 18.05.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова