№ 336/621/20
провадження № 2/336/1317/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

27 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (треті особи - ОСОБА_4 , районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

31.01.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить ј частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 04.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Едемською-Фастовець О.А.

04.11.2017 р. право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23186575.

Співвласником згаданого житлового будинку є ОСОБА_4 , якому належить ѕ частин на підставі договору дарування від 22.03.1997 р.

Відповідач ОСОБА_2 є братом позивача по матері. В будинку ОСОБА_2 був зареєстрований 01.04.1999 р., тобто в день свого 16-річчя за місцем реєстрації їх матері. На той час власником зазначеного будинку в цілому був батько позивача ОСОБА_4 . Згоди на реєстрацію неповнолітнього ОСОБА_2 власник не надавав, оскільки законом це не вимагалось.

В 2015 р. ОСОБА_2 одружився та в нього народилась донька ОСОБА_3 , яка також була зареєстрована в спірному будинку без згоди власника до місця реєстрації батька. Злата в будинку ніколи не проживала та не вселялась, її речей, як і речей ОСОБА_2 в будинку нема.

В будинку проживає позивач з дружиною та двома дітьми, а також батько ОСОБА_4 .

Відповідач добровільно припинити реєстрацію себе та дитини в спірному будинку відмовляється.

Реєстрація відповідачів в будинку створює позивачу перешкоди в здійсненні права власності.

За позовом ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просить визнати ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 06.02.2020 р. відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 18.03.2020 р.

18.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 27.04.2020 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи - районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення по справі відносить на розсуд суду, позов підтримує.

Третя особа - ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та третіх осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ј частина будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04.11.2017 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7, 8).

ѕ частини згаданого будинку належать ОСОБА_4 (а.с.9).

Відповідач разом з малолітньою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані у спірному будинку, що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР (а.с.21, 22).

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 в 1999 р.

На підставі договору дарування від 04.11.2017 року, частка будинку була подарована позивачу. Інший співвласник будинку - ОСОБА_4 в поданій до суду заяві зазначає, що не надавав згоди на реєстрацію ані відповідача, ані його малолітньої доньки.

ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_3 в будинку не мешкають, що підтверджено актом про непроживання від 30.01.2020 р. (а.с.15) та актом обстеження житлового будинку від 11.03.2020 р. (а.с.32-33), складеним комісією районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При постановленні рішення судом також враховано, що згідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Разом з тим, як встановлено судом, малолітня ОСОБА_3 не є членом сім`ї власників житлового приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 (треті особи - ОСОБА_4 , районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 29 квітня 2020 року.

Суддя