Дата документу 21.04.2020 Справа № 330/1227/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/1227/19 Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Т.В. провадження № 22-ц/807/1231/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.11.2009р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком дого-

вір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених дого-

вором.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.05.2019 року має заборгованість у сумі 231 556,37 грн., яка складається з наступного: 5 294,32 грн. - заборгованість за кредитом; 221 176,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 085,41 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Але пози-

вач в позові зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повер-

нення всього боргу, тому банк як кредитор на свій розсуд може вимагати від боржника

будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 121 775,02 грн., яка складається з наступного: 5 294,32 грн. - заборгованість за кредитом; 116 480,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 13.11.2009 по 31.08.2018. та судові витрати.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л.подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду зібраним у справі доказам, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано, що не є перешкодою для апеляційного розгляду справи відповідно до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 13 листопада 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний кредитний договір, за посиланнями позивача, складається з анкети-заяви позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви.

Суд вказував, що з наданої копії анкети-заяви від 13.11.2009р. вбачається, що відповідач мав на меті отримати кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом у сумі 500 гривень, із базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році, з терміном дії картки до 09 вересня 2013 року.

Суд з`ясував, що банком також надана довідка про умови кредитування з викори-

станням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка містить підпис відповідача і у якій також визначені такі умови: базовою відсотковою ставкою на місяць є 2,5% із розрахунку 360 днів у році; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості. Але суд вказував, що довідка про умови кредитування не містить узгодження розміру кредитного ліміту між сторонами.

У такому разі суд прийщов до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту саме на умовах, зазначених у позовній заяві, так як в анкеті-заяві не відображено суму отриманих відповідачем коштів, як то зазначено в позові - 2000 гривень.

Крім того, суд вважав, що банком пропущено строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач у окремо поданій заяві до ухвалення рішення суду.

В апеляційний скарзі банк наголошує на помилковості таких висновків суду, оскільки істотні умови кредитного договору визначені у всіх наданих документах: анкеті-заяві і довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», які підписані особисто відповідачем, Умовах та правилах надання банківських послуг та Правилах користування платіжною картою, до яких приєднався відповідач, про що зазначив у анкеті-заяві. Також вважає, що суд неправильно застосував положення законодавства щодо позовної давності, не врахувавши, що строк дії останньої перевипущеної карти, отриманої відповідачем, становить до 07/2018.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія визнає їх частково обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на зібраних у справі доказах та вимогах законів, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до вимог ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у пи-

сьмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на вказані норми, якими чітко унормовано письмову форму кредитного договору, суд обґрунтовано не визнав Умови та правила надання банківських послуг, копія яких долучена до справи, складовими кредитного договору між сторонами у справі, оскільки вони не підписані позичальником.

Банк наголошує на тому, що їх підписання не є обов`язковим, бо такий вид договору є договором приєднання, до умов якого приєднався відповідач, підписавши заяву від 13.11.2009р.

Але колегія вважає, що в цій частині суд обґрунтовано визнав, що Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювались самим банком в періоді з часу виникнення спірних правовідносин 13.11.2009р. до моменту звернення до суду з позовом 12 червня 2019р., тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Також колегія вважає, що банк міг додати ті умови, які існували на час укладення договору, а розрахунки здійснити за іншими, які діяли у часі існування договірних відносин протягом 10 років.

Тому визначальними та узгодженими між сторонами є тільки ті умови, які підписані сторонами, а такими документами є заява від 13.11.2009р. та довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Згідно з заявою в ній містяться наступні узгоджені умови: бажаний розмір кредитного ліміту визначено клієнтом у сумі 500 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами - 2,5 % на місяць на залишок заборгованості; термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії карти, який визначено до 09/13 ( а.с. 11-зворот).

Також, у останньому реченні перед датою та підписом клієнта у заяві зазначено, що

банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Але жодного згадування, що банк має про це повідомити клієнта заява відомостей не містить ( а.с. 13-зворот).

Отже, позичальник надав згоду на зміну кредитного ліміту банком в будь-який момент.

Відтак, висновки суду про те, що розмір кредитного ліміту не був узгоджений між сторонами, є помилковим, а зміна розміру кредитного ліміту відслідковується за випискою про рух коштів по картрахунку відповідача, яка є належним банківським та бухгалтерським документом.

Безпосередньо у заяві зазначено, що на її підставі ОСОБА_1 отримав кредитну карту № НОМЕР_1 зі строком дії до 09/13, за видачу якої розписався особисто ( а.с. 11-зворот).

З виписки про рух коштів по картрахунку відповідача, вбачається, що кредитний ліміт, який первісно 13.11.2009р. був встановлений у сумі 500 грн., 28.10.2014р. був збільшений до 2000 грн.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» між сторонами узгоджені наступні умови кредитування: тип кредитної лінії - поновлювана; базова процентна ставка за користування кредитними коштами - 2,5 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячного платежу ( включаючи плату за користування кредитними коштами) - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення платежів до 25 числа наступного місяця за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка вираховується як пеня (1) - базова процентна ставка за договором/ 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) - 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам більше 50 грн. протягом 5 і більше днів; штраф у випадку прострочення будь-якого платежу терміном більше як 30 днів у сумі 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості; збільшена процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75 % на місяць ( 45 % на рік).

Крім того, з виписки про рух коштів про картрахунку відповідача вбачається, що після закінчення терміну дії першої картки, він у серпні 2014р. отримав перевипущену картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/2018, якою також користувався.

Суд відмовив у позові одночасно з підстав неузгодження між сторонами розміру кредитного ліміту, невідповідності розрахунку заборгованості визначеним у заяві та довідці про умови кредитування умовам договору, а також у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Але колегія наголошує на тому, що позовна давність застосовується лише у разі обґрунтованості позову, а якщо суд визнає його необґрунтованим, то підстав для застосування строку позовної давності не мається.

Апеляційний суд вважає, що, встановивши, що істотні умови кредитного договору узгоджені між сторонами, суд мав перевірити розрахунок заборгованості, а якщо складові заборгованості визначені не за узгодженими умовами, то розрахувати їх за тими, що погоджувались.

З виписки про рух коштів по картрахунку відповідача вбачається, що у період дії першої картки № НОМЕР_1 зі строком дії до 09/13, відповідач погасив всю заборгованість. Але заборгованість знову утворилась під час користування новою карткою НОМЕР_2 зі строком дії до 07/2018.

Отже, банком визначено заборгованість за тілом кредиту та відсотками за період з

26.08.2014р. по 20.05.2019р.

Але колегія наголошує на тому, що відсотки на умовах кредитного договору можуть бути нараховані лише до закінчення строку кредитування, який збігається зі строком дії картки, тобто в даному випадку до 31.07.2018р.

Вказане базується на правовій позиції, висловленій ВС у постанові від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Але вимог щодо застосування передбаченої статтею 625 ЦК України відповідальності до боржника у зв`язку з наявною заборгованістю банк у цьому позові не заявляв.

Крім того, з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, слід заново вирішити питання щодо дотримання позивачем строку позовної давності щодо визначеної заборгованості.

Строк позовної давності слід застосовувати загальний у 3 роки, оскільки між сторонами не було укладено договору у письмовому вигляді про його збільшення.

З виписки про рух коштів по картрахунку відповідача вбачається, що останній платіж відповідач на погашення кредиту здійснив 17.11.2014р. у розмірі 200 грн., в той час як щомісячний платіж мав складати 138,67 грн. ( 7 % від заборгованості у сумі 1981 грн.), тобто у розмірі більшому, ніж щомісячний платіж. В такий спосіб визнавав заборгованість за тілом кредиту, оскільки на цей час заборгованості за іншими нарахуваннями він не мав, перервавши у відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України строк позовної давності, який розпочався заново та сплив 17.11.2017р. за частиною заборгованості. При цьому, строк дії карти становив до 31.07.2018р., а з позовом банк звернувся 12.06.2019р. Тому в межі позовної давності входить лише період з 12.06.2016р. по 12.06.2019р., а відсотки можливо нараховувати до 31.07.2018р. - закінчення строку дії карти.

З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 12.06.2016р. відповідач мав прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3370,64 грн., яка мала бути погашена боржником ще до цієї дати, оскільки в такому розмірі існувала ще з липня 2015р., та яка не підлягає стягненню з відповідача як така, по якій пропущено строк позовної давності для її витребування у судовому порядку.

Разом з тим, поточна заборгованість за тілом кредиту в сумі 1923,68 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Що стосується відсотків за період, який вкладається в межі позовної давності та в межі дії картки з 12.06.2016р. по 31.07.2018р., то їх слід розрахувати за ставкою, узгодженою сторонами у розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % річних, оскільки банком відсотки у цьому періоді нараховані за ставкою 43,20 % річних, яку сторони не погоджували. До того ж, матеріали справи не містять письмового договору про збільшення процентної ставки, а тому її збільшення в односторонньому порядку банком суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України.

Вбачається, що у періоді з 12.06.2016р. по 31.07.2018р., який вбирає в себе 780 днів, тіло кредиту (поточна заборгованість) не змінювалось та становило 1923,68 грн., тому відсотки за цей період становлять: 1923,68 х 30 : 100 : 360 х 780 = 1250,39 грн.

Інших складових заборгованості банк у цій справі не нараховував та не просив стягнути з боржника.

Таким чином, обґрунтованим розміром заборгованості за правовідносинами, що виникли між сторонами на підставі анкети-заяви від 13.11.2009р., є заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1923,68 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 1250,39, а всього - 3 174,07 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь банку.

В такому разі апеляційний суд визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду та приймає постанову про часткове задоволення позову банку на суму 3 174,07 грн.

Приймаючи нове судове рішення, колегія у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Банком за подання позову з ціною 121 775,02 грн. сплачено судовий збір на суму 1921 грн., за подання апеляційної скарги - 2881,50 грн., а всього - 4 802,50 грн. Позов задоволено на суму 3174,07 грн., тому відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача належить судовий збір: 4 802,50 х 3174,07 : 121 775,02 = 125,18 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року у цій справі скасувати.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, рахунок № НОМЕР_4 - для погашення заборгованості і судових витрат, юридична адреса: 01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1Д), заборгованість за договором, оформленим заявою б/н від 13.11.2009р., яка утворилась станом на 20.05.2019р. у загальному розмірі 3 174 (три тисячі сто сімдесят чотири) гривні 07 копійок, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1923 (одна тисяча дев`ятсот двадцять три) гривні 68 копійок, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 39 копійок.

В задоволенні решті позовних вимог банку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 125 (сто двадцять п`ять) гривень 18 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 21 квітня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.