Справа № 484/5228/19
Провадження № 2/484/250/20
Рішення

іменем України

(заочне)

03.06.2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання та усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком та його виселення .

В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Право власності набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зазначеному будинку зареєстрований та проживає ОСОБА_2 , який не є членом його сім`ї та не належить до кола осіб які постійно проживають і ведуть спільне господарство з власником. Відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом та знятись з реєстраційного обліку добровільно не бажає. Крім того, відповідно до довідки виданої АО СББ «Гвардійська», відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , тому має власну житлову площу для реєстрації та проживання. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Проживання відповідача і наявність його реєстрації за адресою належного йому майна порушують його право власності.

Ухвалою суду від 27.11.2019 справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Заперечень на позов не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.10.2018 року державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Сіраченко Т.П. та зареєстроване в реєстрі за № 2-677 (а.с.9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності щодо об`єкта нерухомого майна № 104 від 16.10.2018 року, за номером запису про право власності № 28383831 від 16.10.2018 року зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-677, виданий 16.10.2018 видавник: Перша Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області (а.с.10).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.25).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.11.2019 року головою квартального комітету №26 м. Первомайська Миколаївської області ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.22).

Крім того, згідно довідки виданої АОСББ «Гвардійська» від 17.12.2018 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , тому має власну житлову площу для реєстрації та проживання (а.с.14).

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Конституційне право на житло містить заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону й за рішенням суду. Однак людина може користуватися тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла (гл.28 ЦК), членів його сім`ї (ст.405 ЦК, ст.156 ЖК), орендаря (наймача) житла (ст.810 ЦК України, ст.61 ЖК), членів його сім`ї (ст.816 ЦК, ст. ст. 64, 160 ЖК).

Відповідно до ч. 1 ч 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно ч.1 ст. 383, 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1 ст. 156 ЖК УРСР). Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 статті 156 ЖК до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнаний інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть зним спільне господарство.

Виходячи з наведеного, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При цьому, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Тобто виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Водночас законом не передбачено перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Згідно з положеннями ст.ст. 150, 155 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів його сімї.

Він також вправі використовувати зазначений обєкт права власності на свій розсуд, але в межах повноважень, визначених цими нормами та ст. 319 ЦК України..

У випадку порушення його права, не повязаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні.

В разі коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належним йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства, вимагати виселення із належного йому приміщення.

Враховуючи те, що відповідач проживає та зареєстрований в житловому будинку, який належить позивачу без його згоду, будь-яких угод щодо користування спірним житлом не укладали, він не є членом його родини, тому правових підстав для продовження проживання відповідача в спірному житловому приміщенні немає.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено, що відповідач ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , чинить перешкоди останньому у здійсненні ним права користування та розпоряджання будинком по АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві приватної власності.

Таким чином, враховуючи вище наведені вимоги закону та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також на підставі ст. 141 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп.

керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , ІНПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( місце проживання АДРЕСА_1 , ІНПП - н/в ) про визнання особи такою, що втратила право на проживання та усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким , що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повне судове рішення складено 10.06.2020 року.

Суддя: