№ провадження 2-з/646/23/2020
Справа № 646/6287/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Демченко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його майбутнього позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державній реєстраційній службі України та її територіальним підрозділам і особам, які виконують функції державних реєстраторів, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації прав та їх обтяжень стосовно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , та заборонити останньому розпоряджатися вказаним майном у будь-який спосіб (передання в оренду (найм), до статутного фонду господарських товариств, в іпотеку тощо).

В обґрунтування заяви посилався на те, що у майбутньому ним буде подано позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Враховуючи, що сума майбутнього позову є значною, орієнтовно складатиме не менше чотирьох тисяч доларів США, що по курсу НБУ на день подачі складає 113 195 грн. 60 коп., у ОСОБА_1 виникла необхідність у забезпеченні позову до його подачі. Позивач зазначає, що відповідач отримав від нього грошові кошти та зобов`язаний був повернути позику в термін та на умовах, які йому були відомі, проте позику не повернуто, у зв`язку з чим, вважає, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання. Крім того, з метою унеможливлення виконання рішення суду відповідач може переоформити право власності на належне йому майно, а саме - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тому просить суд вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали поданої заяви, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля перешкоджання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши подану заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що, звертаючись із заявою, позивач не обґрунтував, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі.

Крім того, як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, предметом майбутнього спору є стягнення заборгованості за розпискою від 23 травня 2018 року.

Зі змісту вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі три тисячі доларів США та зобов`язався повернути зазначені кошти до 01 січня 2019 року. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 21 жовтня 2020 року 3 (три) тисячі доларів США дорівнюють 85110 гривень.

Заявник просить вжити заходів забезпечення позовну шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 222038871 від 31.08.2020 квартира АДРЕСА_2 , є двокімнатною, загальна площа 70,6 кв.м, житлова площа 39,4 кв.м, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Оцінивши надані докази, судом встановлено, що відсутні підстави вважати, що заходи забезпечення, про які просить ОСОБА_1 , є співмірними із майбутніми позовними вимогами, оскільки середня вартість нерухомого майна двокімнатної квартири, загальною площею 70,6 кв.м, розташованої у м.Харкові, на яку заявник просить накласти арешт, є у рази більшою, ніж ціна майбутнього позову, крім того, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, не порушить прав інших осіб, у тому числі й відповідача за позовом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову на даному етапі у задоволенні заяви про забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149,150-153,157, 260-261 ЦПК України, суддя

УХ В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складений та підписаний 22 жовтня 2020 року.

Суддя С.В. Демченко