Справа №303/1061/20
ряд. стат. звіту - 9
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме на 5/6 частки будинку АДРЕСА_1 . Довідкою №325 виконкому Макарівської сільської ради від 06.05.2019 року вказано, що на день смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_2 , були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Хоча в свідоцтві про смерть зазначено, що місце смерті є с.Бородівка, однак сільська рада не підтверджує реєстрацію і проживання спадкодавця в зазначеному будинку. Дружина спадкодавця ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , також не була зареєстрована в будинку. Згідно відповіді Макарівської сільської ради від 26.12.2018 року, вказано, що спадкодавець ОСОБА_3 вибув з АДРЕСА_2 до м.Мукачево. Листом виконавчого комітету Мукачівської міської ради №01-40/12142 від 21.10.2019 року та ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» №635/01-06 від 17.10.2019 року у відповідь на адвокатський запит №227 та №228 вказано, що інформація про реєстрацію та проживання спадкодавця ОСОБА_3 до 2013 року на території м.Мукачево відсутня. Таким чином, серед усіх можливих відомостей не збереглося офіційної інформації про зареєстроване місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 .. За твердженням родини спадкодавця, його фактичне місце проживання та реєстрація була за адресою: АДРЕСА_1 . Актом про встановлення факту прийняття спадщини від 26.10.2019 року, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтвердили факт проживання спадкодавця ОСОБА_3 на день його смерті за адресою АДРЕСА_1 та фактичне прийняття за ним спадщини сином ОСОБА_1 . Статтею 548 ЦК Української РСР, в редакції від 18.07.1963 року, визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 цього ж Кодексу, визначено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, встановлення факту прийняття спадщини, враховуючи положення статтей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносини виникли після набрання чинності ЦК України, тобто після 01.01.2004 року. Якщо спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст.549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року. Встановлення факту прийняття спадщини заявником необхідно для підготовки та подання належного пакету документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі та участі заявника, заяву задоволити з мотивів викладених в ній.
Представник заінтересованої особи Мукачівської державної нотаріальної контори Ергарт-Козар В.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, задоволення заявлених вимог залишає на розсуд суду.
Вивчивши заяву та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви про встановлення факту прийняття спадщини слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Бородівка Мукачівського району Закарпатської області та був зареєстрований 17.01.1997 року за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).
Відповідно до повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.02.2019 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_1 і ОСОБА_10 (а.с. 13).
Із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.02.1994 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Бородівка Мукачівського району Закарпатської області (а.с. 14).
Із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 11.04.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).
Згідно Довідки №325 від 06.05.2019 року виданої виконкомом Макарівської сільської ради Мукачівського району, на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , буди зареєстровані ОСОБА_4 , 1902 року народження (помер) та ОСОБА_5 , 1912 року народження (померла), (а.с. 16).
Згідно Довідки №324 від 06.05.2019 року виданої виконкомом Макарівської сільської ради Мукачівського району, на день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в домогосподарстві за адресою АДРЕСА_2 , померла була зареєстрована одна (а.с. 17).
Із повідомлення Макарівської сільської ради №02-18/447 від 26.12.2018 року слідує, що ОСОБА_3 вибув з АДРЕСА_2 до м.Мукачево. Про дату смерті ОСОБА_3 відомостей у виконкомі Макарівської сільської ради не має (а.с. 18).
Із Довідки №692 від 24.05.2019 року виданої КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності, а саме 5/6 частки за ОСОБА_3 та 1/6 частка за ОСОБА_3 (а.с. 19).
Із Акту про встановлення факту прийняття спадщини від 26.10.2019 року слідує, що свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтверджують той факт, що ОСОБА_1 станом на 01.05.1993 року проживав за адресою АДРЕСА_1 з батьком ОСОБА_3 та після його смерті фактично прийняв спадщину вступивши у володіння спадковим майном, будинком АДРЕСА_1 (а.с. 29).
Відповідно до ч.1 ст.17 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.
Статтями 525 та 526 цього ж Кодексу, було передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.
Крім цього, статтею 549 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року) були зазначені дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР в редакції від 31.10.1975 року було зазначено, а саме в п. 124, що Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).
Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.
Також в пункті 125 цієї ж Інструкції передбачено, що державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність родинних чи інших відносин осіб, що подали заяви про видачу свідоцтва, з спадкодавцем, склад і місце знаходження спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи.
Факт смерті і час відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом органів загсу про смерть спадкодавця, повідомленням чи іншим документом про загибель його на фронті Вітчизняної війни, виданим командуванням військової частини, адміністрацією госпіталю, військовим комісаріатом та іншими органами міністерства оборони Союзу РСР.
Місце відкриття спадщини підтверджується: свідоцтвом органів загсу про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання його і місце смерті збігаються, довідкою житлово-експлуатаційної контори (управління будинками), правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих або з місця роботи померлого про постійне місце його проживання, постійною пропискою спадкодавця в будинковій книзі, а якщо місце проживання померлого невідоме - документом (довідкою управління будинками, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих та ін.) про місце знаходження спадкового майна або його частини.
У випадку відсутності у спадкоємців зазначених документів державний нотаріус вимагає копію рішення суду, що вступило в законну силу, про встановлення місця відкриття спадщини.
Доказом родинних та інших відносин спадкоємців з спадкодавцем є: свідоцтва органів загсу, виписки з книг запису актів громадянського стану, записи в паспортах про дітей, про другого з подружжя, копії рішень суду, що вступило в законну силу, про встановлення факту родинних та інших відносин.
В окремих випадках можуть бути прийняті довідки, видані державними установами і організаціями за місцем роботи чи проживання, якщо вони разом з іншими документами підтверджують родинні та інші відносини спадкоємців з спадкодавцем.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.
Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року.
Разом з тим, представником заявника ОСОБА_2 не було надано суду належних та допустимих доказів про те, що заявник ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази, що померлий ОСОБА_11 був батьком заявника ОСОБА_12 , що у свою чергу не дає суду прийти до висновку про встановлення родинних відносин останніми.
Також, суд бере до уваги і позицію Верховного Суду України, згідно якої якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, судом було встановлено хронолічний порядок дій такої особи, спочатку звернення особи до нотаріуса в оформленні спадщини, і тільки, у разі відмови її, звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що саме у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин між заявником і померлим ОСОБА_3 , тобто як сином і батьком, а також у відсутності відмови нотаріуса в оформленні спадщини, у задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд,
РІШИВ:
У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, а також встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Мукачівська державна нотаріальна контора, , місце знаходження м.Мукачево, вул.Пушкіна, 30, Закарпатська область.
Повний текст рішення складений 13.04.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір