Справа № 188/1587/19
Провадження № 2/188/76/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіній О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа 188/1587/19

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

про зміну місця проживання малолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зміну місця проживання своїх малолітніх дітей.

В обґрунтування позову зазначив 3 15 вересня 2006 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10.

Під час шлюбу у позивача та відповідача народились діти: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.08.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

З травня 2018 року малолітні діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації від 22.10.2018 року вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням даного висновку Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у рішенні від 12.02.2019 року у справі № 188/1486/2018 прийшов до висновку про залишення місця проживання дітей з матір`ю та відмовив батькові ОСОБА_1 у задоволені позову про визначення місця проживання дітей з батьком.

Після того, як суд прийняв вказане рішення, малолітні діти не виявили бажання проживати разом з матір`ю і залишились проживати разом з батьком за місцем їх реєстрації в АДРЕСА_2 .

Мати з дітьми не спілкувалась, не провідувала їх за місцем їх проживання та навчання.

За таких обставин батько малолітніх дітей ОСОБА_1 повторно звернувся до органу опіки та піклування з заявою про вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком.

04.10.2019 року орган опіки та піклування Петропавлівської районної адміністрації Дніпропетровської області вирішив визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На засіданні комісії з питань захисту прав дітей при Петропавлівській районній державній адміністрації заслухана думка дітей відповідно до ст. 171 СК України, які виявили бажання проживати разом з батьком.

Враховуючи обставини та думку дітей, орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації вирішив визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько малолітніх дітей ОСОБА_1 звернувся до дитячого психолога дитячого центру « Start Up» в м. Павлограді з проханням провести консультацію щодо психологічного стану малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Дитячий психолог окремо з кожною дитиною проводила бесіду, надавала психологічні тести протягом більше години, спостерігала за їх поведінкою та реакцію на психологічні тести без присутності батька.

У довідці дитячий психолог зазначила свої висновки за результатами спілкування з малодітними дітьми, а саме: що діти проживають з батьком тривалий час і втратили зв`язок з матір`ю і навіть спостерігався прояв агресії по відношенні до неї, це характерно відмічено старшим сином ОСОБА_6 , відсутність уваги до своїх дітей саме мамою, негативно впливає особливо в пубертатний період дитини, за малюнками дітей було видно, що саме кращі умови проживання у тата і він більше піклується про них ніж мама, на прямі запитання хотіли б ви жити з мамою, діти дали аргументовану відповідь що ні. Місце проживання матері не є комфортним для спілкування з дітьми, новий чоловік мами викликає у дітей негативні емоції, матері необхідно хоча б дві години проводити зі своїми дітьми на нейтральній території.

Діти повинні, як зазначив дитячий психолог, бути переконані, що їх люблять, опікуються ними, проте такого відношення з боку матері діти не відчувають і тому більше прив`язані до батька.

Батько дітей працює, має стабільний дохід, характеризується позитивно за місцем роботи та місцем свого проживання, створив всі належні умови для проживання та навчання дітей, необхідні для фізичного, духовного та гармонійного розвитку дітей.

Позивач вважає, що мати дітей не виконує своїх обов`язків, не приймає учать у вихованні дітей, не піклується про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, не цікавиться навчанням, здоров`ям.

Мати дітей отримувала щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі від 8-11 тис. гривень, однак вказані кошти не витрачала на потреби дітей та їх матеріальне забезпечення, що підтверджується довідкою про розмір утриманих з батька аліментів та актом про нецільове використання аліментів.

Позивач просить суд змінити місце проживання дітей, яке було з матір`ю на проживання його дітей з ним, за його адресою.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснив, більше 1,5 року назад мама взяла дітей, отримує шалені аліменти але на дітей їх не використовує, мати по три місяці не приїздить, після рішення суду про відмову у позові, взагалі перестала приїздити до дітей, діти добре вчаться, він про них дбає, діти щиро бажають жити з батьком. Відповідачка два роки не кормить, не вчить не утримує дітей, не їздить до них, не цікавиться, дітей повністю забезпечує і утримує він.

Мати купила синам велосипед і комп`ютер на отримані аліменти але дітям їх не віддала, в школу навіть 300 грн. не здала.

ОСОБА_1 також пояснив, що працює по змінам, все робить сам, йому залишилось майже місяць до пенсії, у дітей є власні телефони, в телефонах дітей відповідачку не блокував, можуть спілкуватись по ОСОБА_7 .

Позивач вважає, що відповідачку хвилює лише фінансове питання, вона щомісячно отримує по 15-20 тисяч гривень аліментів.

ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що після рішення суду діти поїхали до матері, він їх не викрадав і не переманював, позивач приїхав за дітьми після дзвінка самої відповідачки з проханням їх забрати, діти чекали його біля під`їзду з клунками, тому він їх і забрав, відповідачка сама виставила дітей на вулицю.

В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, пояснила, батько купляє прихильність дітей, купив їм телефони і велосипед, про третю дитину взагалі не згадує.

ОСОБА_2 підтвердила, що придбані для синів комп`ютер та велосипед дійсно залишила у себе, бо в них з позивачем є ще дочка 4,5 років, про яку він не дбає. Підтвердила, що мала намір забрати виконавчий лист, але не зробила цього, бо позивач не давав бачитись з дітьми. В навчальному закладі кошти не здавала, бо ніхто про це не просив, коли діти приїдуть ,вона їм дасть необхідні гроші. Позивачка також пояснила, що бачилась з дітьми у школі, їхати до позивача не мало сенсу, крім того у неї є ще одна дитина і вона має обмаль часу бо працює.

ОСОБА_2 вважає, що позивачу вона, в якості дружини, була потрібна як робоча сила, вони тримали велике господарство, а він її принижував, вона неодноразово уходила від нього, але поверталась, бо кохала, зараз в неї співмешканець, який гарно ставиться до її дочки, допомагає їй і поважає. Позивачка вважає, що діти залякані і підкуплені, речі перестала передавати бо діти закуплені, а гроші позивач не приймав. Відповідачка також пояснила, що вона не може поки створити такі умови для дітей як батько, окремі кімнати, але вона робить ремонт, займається благоустроєм власного житла.

Відповідачка заперечила факт того, що вигнала дітей і пояснила, що витрачала аліменти на дітей, а отримує вона їх не тільки на синів, а і на дочку.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області пояснила,

відповідачці було рекомендовано відкрити банківські рахунки і отримані аліменти класти на рахунки синів, але мати, отримавши в якості аліментів 120000 (сто двадцять тисяч) грн., цього не робила, жодного документу про витрати цих коштів не надала. Крім того відповідачка на період перебування дітей у батька мала намір відкликати виконавчий лист, але так цього і не зробила. Мамі було рекомендовано, поки таке положення з дітьми, зачекати з влаштовуванням свого власного життя, так як діти негативно реагують на співмешканця матері.

За весь час мати приходила до органу опіки 2 рази, їй рекомендували знайти спільну мову з дітьми. Після засідань мати з метою забезпечити зустрічі з дітьми, до служби не зверталась. Службою у справах дітей встановлено, батько в повному обсязі турбується і забезпечує дітей, займається їх вихованням, діти щиро і протягом двох років бажають жити з батьком, у хлопчиків сформована стійка прив`язаність до батька, а мати своєю поведінкою відвернула синів від себе.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що живе і бажає жити з татом, крім того, йому не подобалось, що до мами ходили сторонні чоловіки. До нього в школу мама приходила 2-3 рази на рік, куплений їм велосипед не віддала, пішли до батька нісчим. До мами йти жити не хоче бо там дядя ОСОБА_8 який йому не подобається. ОСОБА_9 також сказав, що мама йому віддала телефон покійного дідуся, на новий рік мама гостинців чи подарунків їм не передавала, його телефон не заблокований, але мама практично йому не дзвонить. Коли він місяць прожив з мамою, то попросив тата його забрати, мама речі не віддавала пів місяця. Коли хворів мама не приїздила, на день народження мама приїхала і подарувала 200 грн. Речі мама купує дуже рідко, вживані тато не брав, перед школою передала 20 шт. зошитів, пенал, ручки і олівці.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що хоче жити тільки з татом, він йому довіряє, в них з братом всі умови в будинку, батько забезпечує всім необхідним, мама не віддала їм їх велосипед, так батько їм його купив . Спочатку поїхали з мамою, прожили близько місяця, не сподобалось і вони повернулись до батька. Вони просились до тата, але вона не відпускала, а потім виставила речі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що проживає з відповідачкою, до дітей разом їздили регулярно, останній раз разом були в школі, восени були у лісі. З ОСОБА_2 вже 6 місяців проживає разом, при ньому вона постійно телефонувала дітям, але не могла додзвонитись. Возили дітям речі, світер, джинси, кросівки, залишили депутату. До нового року приїздили 3-4 рази, після нового року 1 раз

Суд також вивчив надані сторонами письмові докази.

Свідоцтвами про народження дітей підтверджується, що позивач і відповідачка є батьками малолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Петропавлівського районного суду від 13.08.2013 року підтверджується, що судом шлюб позивача та відповідачки припинено.

Висновком органу опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується, місце проживання дітей визначено з батьком.

Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 отримані аліменти використовує не за призначенням, а діти проживають з позивачем з травня 2018 року, їм створені всі необхідні умови, батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, що діти важко перенесли розлучення батьків і мають стійке бажання жити з батьком.

Відповідно до Висновків за результатами інспекційних відвідувань щодо цільового витрачання аліментів на неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримані аліменти відповідачкою не витрачались на користь дітей.

Довідкою дитячого центру «Start Up» підтверджується, що відсутність уваги до своїх дітей саме мамою (відповідачкою) дуже негативно впливає особливо в пубертатний період. Що батько більше піклується про них і аргументовано пояснюють, чому бажають жити саме з батьком, а не мамою.

Довідкою №566 від 15.10.2019 року підтверджується, що відповідачка отримала в якості аліментів за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року 137027.18 (сто тридцять сім тисяч двадцять сім) грн., хоча в цей період двоє із трьох дітей проживали з батьком і утримувались ним.

Довідкою з місця проживання підтверджується, що діти зареєстровані і проживають за адресою позивача, а відповідно до пояснень відповідачки, їй ніколи було думати про те, щоб мати з дітьми одне місце реєстрації.

Позивач, відповідно до наданих характеристик за місцем роботи і за місцем реєстрації характеризується добре.

Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов, батьком створені належні умови для утримання, проживання і виховання дітей, вони відвідують школу за місцем проживання батька.

Суд бере до уваги, що відповідно до рішення Петропавлівського районного суду від 12.02.2019 року за аналогічним позовом ОСОБА_1 до відповідачки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, але діти залишились жити у батька на його утриманні, отримані аліменти відповідачка використала на власний розсуд, не зробила будь яких кроків на психологічне зближення з синами.

Суд при винесенні рішення бере до уваги, що відповідачка подала суду заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутність, не надавши суду ні відзив на позов, ні докази, що підтверджують заперечення проти позову, але враховуючи важливість винесеного рішення у долі двох малолітніх дітей, суд, в судовому засіданні, враховуючи відсутність у відповідачки представника прийняв всі надані нею докази.

Відповідно до наданих відповідачем доказів, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи, але характеристики на дітей свідчать про те, що мати опікувалась дітьми лише під час спільного проживання з синами та їх батьком.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.08.2018 року підтверджується, що відповідачка забезпечила себе житлом , придбавши на власне ім`я будинок.

Актами депутата ОСОБА_11 підтверджується, що відповідачка дійсно відвідувала дітей та цікавилась ними, що вона позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, що не суперечить встановленим під час судового засідання обставинам, але є недостатнім для відмови з задоволенні позовних вимог.

Вивчивши позов і надані докази, заслухавши всіх учасників справи та свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповвідно висновку органу опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.10.2019 року зазначено, що малолітні діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з батьком , ОСОБА_1 , за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.07.2019 року, згідно якого для дітей створені всі умови для навчання та проживання, у кожної дитини є окрема кімната, діти охайні та під контролем батька.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування проживання дітей з батьком найкраще забезпечить інтереси неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно характеристик, виданих Брагинівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються в даній школі, батько ОСОБА_1 опікується синами, діти ходять до шкоди чистими, охайними, батько цікавиться процесом навчання дітей. Мати малолітніх дітей ОСОБА_2 отримує аліменти на утримання дітей, але не використовує їх за призначенням, про що є відповідній висновок служби у справах дітей від 23.05.2019 року. Згідно даного висновку з наданих матір`ю малолітніх дітей чеків не встановлено використання коштів саме на малолітніх дітей.

Крім того, судом не встановлено, що батько малолітніх дітей не чинить непереборні перешкоди у спілкуванні дітей з матір`ю, але мати дійсно взагалі не намагається встановити психологічний контакт з дітьми, рідко спілкуватися з ними, що впливає на емоційний та психічний стан дітей.

Крім того, діти категорично не бажають проживати з матір`ю і співмешканцем, оскільки він відноситься до дітей негативно , а мати їх достатньо не захищає, що також впливає на рішення дітей, жити з батьком.

Відповідно до положень ст..161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судом рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

Судом встановлено, неповнолітні діти : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 вже майже два роки живуть з батьком, він належним чином ними опікується, а головне є їх щире бажання жити з батьком, вони йому довіряють.

Під час судового розгляду відповідачка неодноразово скаржилась на те, що позивач отримав прихильність дітей завдяки подарункам, тобто, нею також фактично визнано, що між батьком і синами існує прихильність і довіра, що вони проживають з батьком за щирим бажанням. Суд також бере до уваги, що діти категорично не бажають жити з матір`ю, тому що негативно ставляться до її співмешканця, що за місцем проживання матері відсутні необхідні умови, що визнано відповідачкою.

Відповідно до практики Верховного суду Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів, рішеннями яких визначено проживання малолітньої дитини з батьком за місцем його постійного проживання, оскільки зібрані у справі докази з урахуванням думки дитини і висновку органу опіки та піклування вказують на те, що проживання дитини з батьком найкраще забезпечить інтереси цієї дитини.

При ухваленні постанови ВП ВС застосувала вимоги ст. 141 СК України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, віку дитини, стану її здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

У постанові зазначено, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати Верховного Суду вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Під час розгляду справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77361954).

Судові витрати, які були сплачені позивачем при подачі позову у розмірі 768.40 грн., суд вважає слід відшкодувати на користь позивача стягнувши зазначені кошти з відповідачки.

Позивач надав суду документальне підтвердження сплати судового збору квитанція №N0K3B4314M від 29.10.2019 року на суму 768,40 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №188/1362/13ц від 25.07.2013 року слід скасувати. Питання про припинення сплати аліментів було за межами позовних вимог, а тому буде за бажанням сторін вирішуватись окремо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150-153, 155-157, 160- 161 СК України, ст.ст. 4, 141, 158, 229, 258, 264-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про зміну місця проживання малолітніх дітей за адресою матері на місце проживання з батьком задовольнити.

Змінити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місця проживання з матір`ю, ОСОБА_2 на місце проживання з батьком, ОСОБА_1 , визначивши місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання їх батька, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову, стягнути з ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 .

Після набрання рішенням суду законної сили забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №188/1362/13ц від 25.07.2013 року скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, але у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 30 березня 2020 року

№ 540-IX такий строк не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна