ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/333/20
Провадження № 2/210/950/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" травня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно-Східного межрегіанального Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що їй належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право па спадщину за законом дід ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка збиралася продати вищезазначене домоволодіння та зясувалося, що на будинок та земельну ділянку накладений арешт та заборона відчуження, згідно постанови про арешт майна та накладення заборони на його відчуження 15740933, від 16.11.2009 р., винесеної відповідачем. На сьогоднішній момент, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт накладений постановою державного виконавця не знято. Металургійний ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській обл. (зараз Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро)) надав відповідь від 05.12.2019 р., з якої вбачається, що надати інформацію щодо виконавчих проваджень про стягнення з позивачки на користь стягувачів не мають можливості в зв`язку з тим, що згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення на підставі розпорядження, затвердженого начальником Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ Давиденко Л. М., вищезазначене виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання. Арешт домоволодіння та земельної ділянки позбавляє позивачку гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, в зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з вимогами про зняття арешту з нерухомого майна.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідачем направлено на адресу суду відзив, відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиву.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право па спадщину за законом дід ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-428 державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О. О., та земельна ділянка площею 0,0544 гектарів, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2019 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1429 державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О. О. (а.с. 12, 13).

Також встановлено, що на будинок та земельну ділянку накладений арешт та заборона відчуження, згідно постанови про арешт майна та накладення заборони на його відчуження 15740933, від 16.11.2009 р., винесеної Дзержинським ВДВС Криворізького міського управління юстиції (а.с. 9-11).

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України.

За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості реалізувати своє законне право. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Металургійний ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській обл. надав відповідь від 05.12.2019 р., з якої вбачається, що надати інформацію щодо виконавчих проваджень про стягнення з позивачки на користь стягувачів не мають можливості в зв`язку з тим, що згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення на підставі розпорядження, затвердженого начальником Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ Давиденко Л. М., вищезазначене виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання (а.с. 8).

Відповідно до п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року№ 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Тобто державний виконавець був зобов`язаний вжити заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження та вирішити питання про зняття арешту з майна боржника.

Отже, зважаючи на той факт, що позивачка позбавлена можливості отримати будь-яку інформацію щодо виконавчого провадження, в рамках якого на її майно було накладено заборону відчуження, зокрема, інформацію про стягувачів, суд доходить до висновку, що відповідач в даному випадку є належним, а спосіб захисту її порушеного права обрано вірно.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно немає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом звільнення майна з-під арешту .

На підставі наведеного, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно-Східного межрегіанального Міністерства юстиції про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, з житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0544 гектарів, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою про арешт та заборони відчуження майна боржника, серія номер 15740933 від 16.11.2009 р., винесена Дзержинський відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро)), зареєстрованого 22.12.2009 р. за №9368978, реєстратором: Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко