Справа № 522/7952/20
Провадження № 2-з/522/299/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 червня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває вказана справа, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.05.2020 року представником позивача подано уточнену позовну заяву, питання про прийняття до провадження якої станом на 04.06.2020 року не розглядалось.

Окрім цього, 03.06.2020 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частку у статутному капіталі ТОВ «БІО-ЛАЙН-РЕНІ», що належать засновнику товариства ОСОБА_3 , та є часткою ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник позивача зазначає, що відповідачем суму позики в розмірі 780 000,00 грн. не повернуто, жодного майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги ОСОБА_1 , за відповідачем не зареєстровано.

Разом з тим, представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 15.06.2016 року, яка є власником 100% статутного капіталу ТОВ «БІО-ЛАЙН-РЕНІ» в сумі 1 000 000,00 грн. Підприємство зареєстровано 18.07.2016 року, тобто в період шлюбу, а тому представник позивача вважає, що Ѕ частка у вказаному статутному капіталі належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, у зв`язку з чим просить накласти арешт на Ѕ частку статутного капіталу.

Розгляд клопотання відбувається за відсутності учасників справи згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З копії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що 15.06.2016 рокуміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.

Так, заявляючи вимогу про арешт Ѕ частки у статутному капіталі Товариства, представником позивача зазначає, що вказана частка є власністю ОСОБА_2 , оскільки товариство зареєстровано під час шлюбу з ОСОБА_3 .

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 07.09.2016 року у справі №6-801цс16 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Дослідивши матеріали заяви, судом не встановлено жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для віднесення статутного капіталу товариства до спільної сумісної власності подружжя.

Окрім цього, представником позивача подано уточнену позовну заяву, згідно якої ОСОБА_3 зазначено в якості співвідповідача та заявлено вимогу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості. Разом з тим, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову питання про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви не вирішено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що представником позивача заявлено клопотання про накладення арешту на майно, титульним власником якого є особа, яка не є учасником справи, що в свою чергу спричинило б необґрунтоване обмеження законних прав ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви про забезпечення позову, що є підставою для відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 04.06.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов