Провадження № 2/742/277/20
Єдиний унікальний № 742/4233/19
28 травня 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді Павлов В.Г.,
при секретарі Євтушенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про виділ 1/2 частки з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що перебувають в спільній частковій власності -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що перебувають в спільній частковій власності.
Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачу ОСОБА_2 належать відповідно Ѕ частини спірного будинку.
Враховуючи, що між співвласниками вже склався певний порядок користування спільним майном і з метою можливості розпоряджання належним їх майном, позивач просив суд виділити їй частку із спільної сумісної власності, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, який підлягає державній реєстрації.
У підготовче судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника та про приєднання до матеріалів справи доказів понесених витрат /а.с.75/.
Відповідач в судове засідання сторони не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення, відзиву на позовну заяву суду не надав /а.с.38,65,73/.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором дарування, посвідченого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-4207 /а.с.19/.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна визначається в Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України N 55 від 18.06.2007 року.
Згідно Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №1082/1 від 03.05.2019 року технічна характеристика Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель згідно технічної інвентаризації станом на 12.02.2019 року складається з таких приміщень:
по будинку під літ.А-1:
-2-3 кімната площею 11,2 кв.м;
-2-4 кімната площею 7,7 кв.м;
По прибудові під літ а1-1:
-2-2 кладова площею 4,3 кв.м;
-2-1 кухня площею 4,2 кв.м;
По тамбуру під літ.а3-1:
-2-5 тамбур площею 4,2 кв.м;
Загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м
Погріб під літ Пг знаходиться під літ а1-1
По надвірних будівлях та спорудах:
-літній душ під літ Д-1;
-вбиральня під літ У1;
-огорожа під №2.
За технічними показниками 1/2 частина вищезазначеного житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель є відокремленою, має вихід і може бути виділена в натурі /а.с.11/.
Відповідно до технічного паспорту, загальна площа приміщень всього по будинку в АДРЕСА_5 становить - 68,5 кв.м., житлова площа - 40,6 кв.м, допоміжна площа - 28,3 кв.м /а.с.19/.
Відповідно до довідки «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської області від 03.05.2019 року №1082 право власності на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровано за:
- ОСОБА_3 на підставі договору дарування частин жилого будинку від 15.06.2001 року, посвідчений Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-4207
-1/2 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1988 р., посвідчений Прилуцькою державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером №5200./а.с.12/.
Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 /а.с.103/.
Згідно з висновком експерта С-3 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2020 року технічно можливо виділити ОСОБА_1 в рахунок Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель у власність, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна - частину житлового будинку та надвірних будівель, який підлягає державній реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення в будинку А-1 під №2-3 -кімната площею 11,2 кв.м, №2-4 кімната площею 7,7 кв.м, по прибудові під літ.а1-1 приміщення №2-2 кладова площею 4,3 кв.м, №2-1 -кухня площею 4,2 кв.м, по тамбуру під літерою «а3-1» приміщення №2-5 тамбур «а1-1» площею 4,2 кв.м, загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м та надвірні будівлі: сарай під літ Б-1, б-1, літній душ під літ.Д-1, вбиральня під літ.У1, огорожа під N-2 /а.с. 42-54/.
Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно ч.2 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
В справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток із присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
У разі поділу жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 та у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 161/5405/15-ц (провадження № 61- 2053св18).
В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» встановлено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, береться до уваги, що кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, виділ може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, а у п.7 даної постанови роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечуються дані Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №1082 від 03.05.2019 року. Вказана обставина в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, об`єктивних підстав для підданню судом обґрунтованому сумніву достовірності цих обставин не має.
Враховуючи фактичний розподіл між співвласниками житлового будинку та наявність окремого виходу, що відповідає розміру належним їм часток в спільній частковій власності та узгоджується з відповідним Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та висновком експерта С-3 від 20.02.2020 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 про виділ частки з будинку в окремий та цілий об`єкт нерухомого майна .
За фактичних обставин реалізація прав співвласником ОСОБА_1 щодо виділу належної їй частки в будинку жодним чином не порушить права іншого співвласника ОСОБА_2 , оскільки запропонований позивачем варіант виділу здійснено відповідно до законодавства на підставі Висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 6000 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 6120 грн, суд зазначає наступне.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Аналогічні правові висновки були зроблені у постановах Верховного Суду №826/1216/16 від 27.06.2018, № 922/1163/18 від 06.03.2019.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Як вбачається з акту про надання послуг адвокатом згідно договору про надання правової допомоги №350-Ц від 06.11.2019 року, сторонами визнається те що 20.12.2019 року адвокатом підготовлено та подано позов до суду, на що витрачено 2 години часу, в зв`язку з чим гонорар адвоката склав 2000 грн., сторонами визнається те, що адвокат приймав участь в судових засіданнях у справі №742/4233/19, в зв`язку з чим фіксована сума гонорару адвоката склала 4000 грн.
Самого договору про надання правової допомоги №350-Ц від 06.11.2019 року до суду не надано, в матеріалах справи міститься лише ордер серії ЧН №082264 від 20.12.2019 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.7-8/. В квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 27.03.2020 року також міститься посилання саме на договір про надання правової допомоги №350-Ц від 06.11.2019 року, який відсутній в матеріалах справи.
Окрім того, згідно ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.Таким чином, орієнтовний розмір судових витрат має бути зазначений у першій заяві по суті спорі.Разом із позовною заявою позивачем надано попередній розрахунок суми судових витрат, згідно якого позивач поніс та очікує понести витрати у зв`язку з розглядом справи в сумі 1000 грн.
Орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з явкою адвоката до суду, позовна заява не містить.
З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач разом з заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, витрат, що пов`язані з явкою адвоката до суду, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, суд вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні зазначених витрат.
Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, зазначеною у Постанові Верховного суду по справі №904/4494/18 від 12.11.2019.
Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи, що суду не надано самого договору про надання правової допомоги та невідомо його умови, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю належними та допустимими доказам.
В свою чергу, до інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на проведення експертизи.
Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5, ч. 6, ч. 7 ст. 139 експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків; суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат; у випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом; розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів; розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Враховуючи, що матеріали справи містять документи, якими доведено та документально підтверджено витрати позивачем на проведення експертизи /а.с.42-62, 77/, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 витрат за проведення судової будівельно-техекспертизи в сумі 6120 грн 00 коп..
Суд звертає увагу, що необхідності зазначення в судовому рішенні про набуття виділеної позивачеві частки, яка перебувала в спільній частковій власності, статусу окремого об`єкту нерухомого майна є недоречним, оскільки воно стає таким в силу приписів ч.3 ст.364 ЦК України і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору, тому вказаний судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.183,358,364,380 ЦК України, ст.ст.13,81,247,258,263,265,280,354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про виділ 1/2 частки з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що перебувають в спільній частковій власності задовольнити частково.
Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 в рахунок Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 , а саме приміщень:
по будинку під літ.А-1:
-2-3 кімната площею 11,2 кв.м;
-2-4 кімната площею 7,7 кв.м;
По прибудові під літ а1-1:
-2-2 кладова площею 4,3 кв.м;
-2-1 кухня площею 4,2 кв.м;
По тамбуру під літ.а3-1:
-2-5 тамбур площею 4,2 кв.м;
Загальною площею 31,6 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м
Погріб під літ Пг знаходиться під літ а1-1
По надвірних будівлях та спорудах:
-літній душ під літ Д-1;
-вбиральня під літ У1;
-огорожа під №2.
Право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 - припинити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 6120 (шість тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок.
В частині позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн.- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову до суду в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області В.Г.Павлов