Справа № 461/829/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3712/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Волоско І.Р. від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру та господарські приміщення будинку, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру та господарські приміщення будинку - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на: - реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв.м; - комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом ХІХ площею 7,70 кв.м.; - підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 , зокрема підвальне приміщення позначено під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом ІХ загальною площею 20,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом Х загальною площею 12,7 кв.м. Підвальні приміщення площею 12,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом VIIIа загальною площею 6,0 кв.м. залишити в користуванні мешканців квартири АДРЕСА_1 , оскільки такі були куплені. Вважає, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, неповно та не об`єктивно досліджено всі матеріали справи, не надано юридичної оцінки доказам, які були представлені, тим самим порушено принцип повноти та об`єктивності розгляду судового спору. Зазначає, що мешканці будинку не заперечують щодо користування нею спірними приміщеннями, що підтверджується заявою мешканців квартири АДРЕСА_3 від 12.08.2019р. заявою мешканців квартири АДРЕСА_4 від 20.08.2019р., заявою мешканців квартири АДРЕСА_5 від 12.08.2019р. та заявою мешканців квартири АДРЕСА_6 від 12.08.2019р. Зазначає, що у всіх приміщеннях, які перебувають у її фактичному користуванні вона провела ремонт, однак органи влади відмовляються надати дозвіл на проведення ремонтних робіт, незважаючи на те, що усі роботи виконані із суворим дотриманням усіх будівельних норм та правил. Зазначає, що вона декілька разів зверталася до підзвітних підрозділів відповідача з проханням посприяти в узаконенні її реконструйованої квартири з підвалами, однак станом на сьогодні ситуація залишилася без змін у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. На підтвердження вказаних обставин є лист-відмова Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 04.07.2019р. №31-3345, лист-відмова КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 24.06.2019р. №24/06-19-16. Окрім того, спірні приміщення, якими вона фактично користується, юридично за громадою міста не оформлено, що підтверджується довідкою ЛОР ОКП "БТІ та ЕО" від 23.07.2019 №3074, листом Управління комунальної власності Львівської міської ради від 27.06.2019р. №2302-3098 та листом КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 24.07.2019р. №24/07-19-01.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

28 січня 2020 року та 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 та представник Львівської міської ради Гасюк Т.Б. звернулися до суду із заявами про затвердження мирової угоди наступного змісту: « МИРОВА УГОДА

м. Львів "28" січня 2020р.

Ми, Львівська міська рада від імені якої діє ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності від 17.01.2017 року №2901/вих.-86 з однієї сторони (надалі іменується "Відповідач") та ОСОБА_1 , яка діє від свого імені з другої сторони (надалі іменується "Позивач"), що є сторонами у справі №461/829/19, яка знаходиться у провадженні Львівського апеляційного суду, домовились про укладення мирової угоди на таких умовах:

Позивач та Відповідач визнають, що мешканці в будинку АДРЕСА_2 не заперечують щодо користування мешканцями квартири АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв.м; коміркою, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX площею 7,70 кв.м.; підвальними приміщення в будинку АДРЕСА_2 , зокрема підвальне приміщення позначено під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом IX загальною площею 20,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом X загальною площею 12,7 кв.м.

1.Позивач та Відповідач визнають проведену балансоутримувачем будинку ЛКП «Княже місто» інвентаризацією від 16.09.2019р. №369 в будинку АДРЕСА_2 .

2.Відповідач і Позивач визнають, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2019р. по справі №461/829/19 буде скасовано.

3.За ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) визнається право власності на:

-реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,3 кв.м;

-комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX площею 7,70 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 ;

-підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 , зокрема: підвальне приміщення позначено під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом IX загальною площею 20,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом X загальною площею 12,7 кв.м. У приватній власності і надалі залишаються придбані підвальні приміщення площею 12,0 кв.м. та 6,0 кв.м.

4.Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

5.Насділки підписання мирової угоди нам (Сторонам) відомі.

Позивач /підпис/ ОСОБА_1 .

Відповідач /підпис/ ОСОБА_2 »

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяв про уточнення позовних вимог, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про затвердження мирової угоди та апеляційна скарга до задоволення не підлягають з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 15,16, 328 ЦК України, ст. 6, ч. 2 ст. 106 Конституції України, п.4.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 05 жовтня 2005 року №6-рп/2005, абз.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 24 червня 1999 року у справі №6-рп/99, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 12,13,81, 89, 263 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні позову, - виходив з того, що позивачці на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка складається із трьох житлових кімнат площею 65,0 кв.м., в тому числі: 1-ша кімната 21,2 кв.м., 2-га - 21,1 кв.м., 3-я - 22,7 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної кімнати 2,3 кв.м., вбиральні площею 1,7 кв.м., коридору площею 3,9 кв.м., загальна площа квартири 81,1 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 109607458 та поверховим планом квартири. Крім того, до вказаної вище квартири належить комора в підвалі площею 12,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 29 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р., який зареєстрований в реєстрі за №2632. Також, позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить підвальне приміщення під літ.VIIIа (вісім «а»), загальною площею 6,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір купівлі продажу від 17 січня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мандрощук В.Є., який зареєстрований в реєстрі за №19 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 153020049. Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3074 від 23.07.2019 року, квартира АДРЕСА_1 складається із трьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становить 81,1 м.кв., в тому числі житлова 65,0 м.кв., комора в підвалі 12.0 м.кв. Відомостями про приєднання комірки площею 7,7 м.кв. та тамбуру площею 3,2 м.кв. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не володіє. Щодо підвальних приміщень: комора в підвалі площею 12,0 м.кв. на поверховому плані в інвентаризаційній справі бюро відсутня, є підвальне приміщення під індексом X/12.7 м.кв. У чиїй власності знаходяться підвальні приміщення під індексами VI/7.0 м.кв., VII/8.2 м.кв., IX/20.0 м.кв. БТІ не володіє. Підвальні приміщення під індексами VIII/13.7 м.кв. та VIIIa/6.0 м.кв. на поверховому плані вищевказаного будинку відсутні, під даними індексами знаходяться підвальні приміщення площею VIII/13,5 м.кв. та VIIIа/6.4 м.кв. Предметом спору у даній справі є нежитлові (господарські) приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_7 , позначеного на поверховому плані вказаного будинку під індексом XVII площею 3,5 кв.м., індексом XIX, площею 7,7 кв.м., та підвали вказаного будинку, позначені на поверховому плані під індексом VI площею 7,0 кв.м., VII площею 8,2 кв.м., індексом VIII площею 13,5 кв.м., під індексом X, площею 12,7 кв.м. та під індексом IX площею 20,0 кв.м. Також, позивачка стверджує, що після реконструкції загальна площа її квартири збільшилася з 81,1 кв.м. до 84,3 кв.м. за рахунок приєднання тамбору площею 3,2 кв.м., позначеного на поверховому плані будинку під індексом XVI. На думку ОСОБА_1 , оскільки вказані вище приміщення тривалий час перебували у користуванні попередніх власників квартири АДРЕСА_1 , після придбання якої вона також продовжує ними користуватися, за власні кошти здійснила їх ремонт, у неї виникає право на узаконення її реконструйованої квартири та вказаних приміщень.Однак, позивачка не довела суду яке її право було порушено, невизнане чи оспорюване відповідачем, адже вона не є власником спірних приміщень і користується ними без дозвільних документів відповідних органів місцевого самоврядування, про що ОСОБА_1 вказала у своїй позовній заяві. Як встановив суд, позивачкою та її представником не доведено в належний спосіб, в чому ж саме полягає порушення її прав користування спірними господарськими приміщеннями будинку. Крім того, приєднання допоміжних приміщень вимагає дотримання певної процедури визначеної законом. Зокрема, Ухвалою Львівської міської ради №3808 від 29.07.2010 року затверджено «Положення про порядок приєднання допоміжних приміщень» яке регламентувало порядок розгляду питань приєднання допоміжних приміщень. 07.12.2017 року Ухвалою Львівської міської ради №2682 скасовано вказане вище положення. Рішенням виконавчого комітету ЛМР №120 від 09.02.2018 року затверджено інформаційні картки адміністративних послуг суб`єктами надання яких є районні адміністрації. У вказаній інформаційні картці вказано, що на погодження технічної можливості приєднання (об`єднання) окремих кімнат; приєднання нежитлового (допоміжного) приміщення, яке перебуває у приватній власності, до квартири; об`єднання квартир в одну, поділу однієї квартири на різні, необхідно подати такі документи: 1. Заява від усіх повнолітніх співвласників будинку (квартири) із зазначенням повної адреси і номера телефону на ім`я голови районної адміністрації. 1.2. Проектні пропозиції (ескізний проект), виконані ліцензованою проектною організацією (3 примірники). 1.3. Довідка житлово-експлуатаційної організації з місця проживання за формою Ф-2. 1.4. Копії правовстановлюючих документів на будинок (квартиру) та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (при наявності). 1.5. Поверховий план приміщення, що приєднується. 1.6. Акт розрізу димовентканалів (при необхідності). 1.7. Акт обстеження будинку (квартири), складений ЛКП. 1.8. Копія технічного паспорта на будинок (квартиру), до яких відбувається приєднання. 1.9. Копія паспорта громадянина України (сторінки 1, 2, 11). 1.10. При потребі на вимогу комісії інші документи, передбачені чинним законодавством. На приєднання допоміжних приміщень до квартири або до нежитлового приміщення: 2.1. Заява від усіх повнолітніх співвласників будинку (квартири) із зазначенням повної адреси і номера телефону на ім`я голови районної адміністрації. 2.2. Заява-згода всіх повнолітніх співвласників (наймачів) квартири. 2.3. Заява-згода всіх мешканців будинку (власників квартир або квартиронаймачів, власників нежитлових приміщень) у разі, коли будинок належить територіальній громаді м.Львова, об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку, відомству. 2.4. Копія рішення загальних зборів кооперативу, якщо будинок належить кооперативу. 2.5. Довідка з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію за формою Ф-2. 2.6. Поверховий план допоміжного приміщення, що приєднується. 2.7. Копія правовстановлюючого документа на квартиру (нежитлове приміщення). 2.8. Копія технічного паспорта на квартиру (нежитлове приміщення). 2.9. Довідка від власника (балансоутримувача) будинку про вільне допоміжне приміщення. 2.10. Передпроектні пропозиції про приєднання допоміжного приміщення, розроблені ліцензованою проектною організацією. 2.11. Акт обстеження, виданий відповідним львівським комунальним підприємством. 2.12. Поверхові плани верхнього, нижнього поверхів та поверху, на якому планується приєднання. 2.13. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про кількість та нумерацію квартир у будинку. 2.14. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про співвласників (наймачів) всіх квартир, нежитлових приміщень. 2.15. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про приналежність підвалів мешканцям будинку у разі приєднання підвалу. Підписи на документах завіряє директор відповідного львівського комунального підприємства, управитель об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, голова житлово-будівельного кооперативу за місцем розташування об`єкта. Документ засвідчує особа, яка приймає документи згідно з оригіналом, пред`явленим заявником. Напис про засвідчення документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Довідки подаються оригінальні, передбаченої чинним законодавством форми, та дійсні один місяць з дня видачі. Однак, позивачем на надано доказів її звернення до відповідних органів місцевого самоврядування для узаконення проведеного нею перепланування квартири за рахунок нежитлових приміщень та користування підвальними приміщеннями, у спосіб передбачений вище. Натомість, у матеріалах справи є лише звернення ОСОБА_1 із запитами до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду»; Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР; Галицької районної адміністрації ЛМР, що не свідчить про вжиття позивачкою заходів передбачених законом для узаконення перепланування квартири та користування спірними підвальними, господарськими приміщеннями будинку. З огляду на положення Конституції України та ЦПК України суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. У цьому випадку мова йде про органи місцевого самоврядування до повноважень яких належить надання дозволів на реконструкцію житла та узаконення користування підвальними та нежитловими приміщеннями будинку. Суд вказав, що не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані органам місцевого самоврядування Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

6.02.2019р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, у якому просила визнати за нею право власності на частину нежитлового (господарського) приміщення першого поверху в будинку АДРЕСА_2 , позначеного на поверховому плані вказаного будинку під індексом XVII площею 3,5 кв.м., а також право власності на нежитлове (господарське) приміщенням, позначене на поверховому плані вказаного будинку за індексом ХІХ площею 7,7 кв.м та підвал площею 30 кв.м, комору в підвалі площею 12,0 кв.м. Судові витрати стягнути з відповідача.

18.06.2019р. ОСОБА_1 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила визнати за нею право власності на: - реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м.; - комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX, площею 7,70 кв.м.; - реконструйовані підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 загальною площею 79,6 кв.м. (комора в підвалі площею 12,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом VI загальною площею 7,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом VII загальною площею 8,2 кв.м., підвальне приміщення позначено під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м. підвальне приміщення, позначено під індексом VIIIa загальною площею 6,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом ІХ загальною площею 20,0 кв.м та підвальне приміщення, позначено під індексом Х загальною площею 12,7 кв.м.). Щодо стягнення судових витрат з відповідача не наполягає.

26.07.2019р. ОСОБА_1 звернулася із заявою про уточнення позовних вимог, у якій просила визнати за нею право власності на: - реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м.; - комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX, площею 7,70 кв.м.; - реконструйовані підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 загальною площею 79,6 кв.м. (комора в підвалі площею 12,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом VI загальною площею 7,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом VII загальною площею 8,2 кв.м., підвальне приміщення позначено під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м. підвальне приміщення, позначено під індексом VIIIa загальною площею 6,0 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом ІХ загальною площею 20,0 кв.м та підвальне приміщення, позначено під індексом Х загальною площею 12,7 кв.м.).

21.08.2019р. ОСОБА_1 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила визнати за нею право власності на: реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м.; - комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX, площею 7,70 кв.м.; - підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 зокрема підвальне приміщення позначене під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом IX, загальною площею 20,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом X, загальною площею 12,7 кв.м.

21.10.2019р. ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій остаточно просила визнати за нею право власності на:

-реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,3 кв.м.;

-комірку, позначену на поверховому плані будинку під індексом XIX, площею 7,70 кв.м.;

-підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_2 , зокрема,: підвальне приміщення позначене під індексом VIII загальною площею 13,70 кв.м., підвальне приміщення, позначено під індексом IX, загальною площею 20,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначено під індексом X, загальною площею 12,7 кв.м.;

Підвальні приміщення площею 12,0 кв.м. та підвальне приміщення, позначене під індексом VIIIa загальною площею 6,0 кв.м. залишити в користуванні мешканців квартири АДРЕСА_1 , оскільки такі були куплені.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Квартира складається із трьох житлових кімнат площею 65,0 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної кімнати 2,3 кв.м., вбиральні площею 1,7 кв.м., коридору площею 3,9 кв.м. До квартири також належить комора в підвалі площею 12,0 кв.м. Стверджує, що попередні власники квартири також користувалися частиною нежитлових приміщень першого поверху вказаного вище будинку, позначених на поверховому плані під індексами XVII площею 3,5 кв.м., та XIX площею 7,7 кв.м. Стверджує, що вона декілька разів зверталася до відповідача з проханням узаконити її реконструйовану квартиру, однак позитивного результату не отримала. На думку позивачки, відповідачем порушено її право власності, у зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Стверджує, що мешканці будинку не заперечують щодо користування нею спірними приміщеннями.

Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Також, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, за ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Окрім цього, за ст. 332 ЦК України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. Право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Власник матеріалу, який набув право власності на виготовлену з нього річ, зобов`язаний відшкодувати вартість переробки особі, яка її здійснила, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Крім цього, відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, -позивачці на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка складається із трьох житлових кімнат площею 65,0 кв.м., в тому числі: 1-ша кімната 21,2 кв.м., 2-га - 21,1 кв.м., 3-я - 22,7 кв.м., кухні площею 8,2 кв.м., ванної кімнати 2,3 кв.м., вбиральні площею 1,7 кв.м., коридору площею 3,9 кв.м., загальна площа квартири 81,1 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 109607458 (а.с.6) та поверховим планом квартири.

Крім того, до вказаної вище квартири належить комора в підвалі площею 12,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 29 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р., який зареєстрований в реєстрі за №2632 (а.с. 32-33).

Окрім наведеного, з матеріалів справи вбачається, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить підвальне приміщення під літ.VIIIа (вісім «а»), загальною площею 6,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір купівлі продажу від 17 січня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мандрощук В.Є., який зареєстрований в реєстрі за №19 (а.с.68) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстр рацію права власності, індексний номер 153020049 (а.с.67).

Також, згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3074 від 23.07.2019 року (а.с.70), квартира АДРЕСА_1 складається із трьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа квартири становить 81.1 м.кв., в тому числі житлова 65,0 м.кв., комора в підвалі 12.0 м.кв. Відомостями про приєднання комірки площею 7,7 м.кв. та тамбуру площею 3,2 м.кв. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не володіє. Щодо підвальних приміщень: комора в підвалі площею 12,0 м.кв. на поверховому плані в інвентаризаційній справі бюро відсутня, є підвальне приміщення під індексом X/12.7 м.кв. У чиїй власності знаходяться підвальні приміщення під індексами VI/7.0 м.кв., VII/8.2 м.кв., IX/20.0 м.кв. БТІ не володіє. Підвальні приміщення під індексами VIII/13.7 м.кв. та VIIIa/6.0 м.кв. на поверховому плані вищевказаного будинку відсутні, під даними індексами знаходяться підвальні приміщення площею VIII/13,5 м.кв. та VIIIа/6.4 м.кв.

Крім цього, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка не довела суду, яке її право було порушено, невизнане чи оспорюване відповідачем, адже вона не є власником спірних приміщень і користується ними без дозвільних документів відповідних органів місцевого самоврядування, про що ОСОБА_1 самостійно вказала у позовній заяві.

Як, також, правильно зазначив суд першої інстанції рішенням виконавчого комітету ЛМР №120 від 09.02.2018 року затверджено інформаційні картки адміністративних послуг суб`єктами надання яких є районні адміністрації.

У вказаній інформаційні картці вказано, що на погодження технічної можливості приєднання (об`єднання) окремих кімнат; приєднання нежитлового (допоміжного) приміщення, яке перебуває у приватній власності, до квартири; об`єднання квартир в одну, поділу однієї квартири на різні, необхідно подати такі документи: 1. Заява від усіх повнолітніх співвласників будинку (квартири) із зазначенням повної адреси і номера телефону на ім`я голови районної адміністрації. 1.2. Проектні пропозиції (ескізний проект), виконані ліцензованою проектною організацією (3 примірники). 1.3. Довідка житлово-експлуатаційної організації з місця проживання за формою Ф-2. 1.4. Копії правовстановлюючих документів на будинок (квартиру) та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (при наявності). 1.5. Поверховий план приміщення, що приєднується. 1.6. Акт розрізу димовентканалів (при необхідності). 1.7. Акт обстеження будинку (квартири), складений ЛКП. 1.8. Копія технічного паспорта на будинок (квартиру), до яких відбувається приєднання. 1.9. Копія паспорта громадянина України (сторінки 1, 2, 11). 1.10. При потребі на вимогу комісії інші документи, передбачені чинним законодавством. На приєднання допоміжних приміщень до квартири або до нежитлового приміщення: 2.1. Заява від усіх повнолітніх співвласників будинку (квартири) із зазначенням повної адреси і номера телефону на ім`я голови районної адміністрації. 2.2. Заява-згода всіх повнолітніх співвласників (наймачів) квартири. 2.3. Заява-згода всіх мешканців будинку (власників квартир або квартиронаймачів, власників нежитлових приміщень) у разі, коли будинок належить територіальній громаді м.Львова, об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку, відомству. 2.4. Копія рішення загальних зборів кооперативу, якщо будинок належить кооперативу. 2.5. Довідка з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію за формою Ф-2. 2.6. Поверховий план допоміжного риміщення, що приєднується. 2.7. Копія правовстановлюючого документа на квартиру (нежитлове приміщення). 2.8. Копія технічного паспорта на квартиру (нежитлове приміщення). 2.9. Довідка від власника (балансоутримувача) будинку про вільне допоміжне приміщення. 2.10. Передпроектні пропозиції про приєднання допоміжного приміщення, розроблені ліцензованою проектною організацією. 2.11. Акт обстеження, виданий відповідним львівським комунальним підприємством. 2.12. Поверхові плани верхнього, нижнього поверхів та поверху, на якому планується приєднання. 2.13. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про кількість та нумерацію квартир у будинку. 2.14. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про співвласників (наймачів) всіх квартир, нежитлових приміщень. 2.15. Довідка, видана відповідним львівським комунальним підприємством, про приналежність підвалів мешканцям будинку у разі приєднання підвалу. Підписи на документах завіряє директор відповідного львівського комунального підприємства, управитель об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, голова житлово-будівельного кооперативу за місцем розташування об`єкта. Документ засвідчує особа, яка приймає документи згідно з оригіналом, пред`явленим заявником. Напис про засвідчення документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Довідки подаються оригінальні, передбаченої чинним законодавством форми, та дійсні один місяць з дня видачі.

Однак, позивачкою на надано доказів її звернення до відповідних органів місцевого самоврядування для узаконення проведеного нею перепланування квартири за рахунок нежитлових приміщень та користування підвальними приміщеннями, у спосіб передбачений вище.

Натомість, у матеріалах справи є лише звернення ОСОБА_1 із запитами до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» (а.с.71); Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР (а.с.72); Галицької районної адміністрації ЛМР (а.с.73), що не свідчить про вжиття позивачкою заходів передбачених законом для узаконення перепланування квартири та користування спірними підвальними, господарськими приміщеннями будинку.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Із наведеного вище вбачається, що позивачкою подано позов про визнання права власності на реконструйовану квартиру, однак відповідачем до участі у справі залучено лише Львівську міську раду. Інших же осіб прав та обов`язків яких такий спір стосується, зокрема, власників (співвласників) квартир у будинку, у якому розташована спірна, реконструйована квартира та підвальні приміщення до участі у справі не залучено як співвідповідачів, хоча потенційне рішення суду про задоволення позову та визнання права власності за позивачкою, зокрема, на підвальні приміщення будинку, що, як спільне майно будинку, потенційно належать усім співвласникам квартир у будинку на праві спільної сумісної власності, прямо впливає на їх права та законні інтереси.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не взмозі давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів) на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Клопотань про залучення згаданих осіб як співвідповідачів позивачка не заявляла.

Окрім наведеного, згідно ж ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Про вказане йдеться у ряді постанов Верховного Суду України, що прийняті в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України та повинні враховуватися судами в аналогічних правовідносинах, зокрема, у справах №6-2124цс15 від 10.02.2016 року, №6-2994цс15 від 20.04.2016 року; 36-160цс16 від 13.04.2016 року; №6-1502цс15 від 2.12.2015 року; №6-1858цс15 від 18.11.2015 року.

З наведеного вище, також, вбачається, чого не заперечує і позивачка, - вона не набувала права власності на спірний об`єкт, а має намір таке набути за рішенням суду, подавши даний позов.

Отже відсутні і підстави для визнання права власності на спірний об`єкт за позивачкою і в порядку вказаних статей.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Крім цього, у зв`язку з наведеним, мирова угода, про затвердження якої просять ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону, а також порушує права інших співвласників будинку, а тому не може бути затверджена судом (п.1 ч.5 ст. 207 ЦПК України), тому у затвердженні мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

у затвердженні мирової угоди між Львівською міською радою від імені якої діє ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відмовити

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 червня 2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра