Номер провадження: 22-ц/813/1533/20
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Драгомерецький М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідачі ОСОБА_2 , ПАТ «ОТП Банк», в якій просить забезпечити майбутню позовну заяву та накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 349,3 м.кв, та земельну ділянку, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити реалізацію арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: житлового будинку, загальною площею 349,3 м.кв, та земельної ділянки, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»); заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів в тому числі, але не обмежуючись, дії щодо проведення електронних торгів, щодо реалізації житлового будинку, загальною площею 349,3 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,0543, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»), посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення майбутнього позову може істотно ускладнити та унеможливити розгляд справи та виконання ймовірного рішення суду.

В обґрунтування заяви також зазначено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року визнано, що земельна ділянка, площею 543 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 349,3 кв.м, який складається з літ. А житлове: І поверх: 1 коридор, 10,2 кв.м., 2 гараж, 26,8 кв.м., 3 санвузол 6,4 кв.м., 4 котельна 17,3 кв.м, хол гостина 106,2 кв.м, 6 веранда 18,8 кв.м, ІІ поверх 7 житлова, 48,4 кв.м, 8 - санвузол 9,1 кв.м, 9 кабінет 14,9 кв.м, 10 сходова площадка 21,5 кв.м, 11 гардеробна, 6,5 кв.м, 12 санвузол, 10,1 кв.м, 13 житлова, 53,1 кв.м, № 1-2 огорожа є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 земельної ділянки, площею 543 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 ; та 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 349,3 кв.м, який складається з літ. А житлове: І поверх: 1 коридор, 10,2 кв.м., 2 гараж, 26,8 кв.м., 3 санвузол 6,4 кв.м., 4 котельна 17,3 кв.м, хол гостина 106,2 кв.м, 6 веранда 18,8 кв.м, ІІ поверх 7 житлова, 48,4 кв.м, 8 - санвузол 9,1 кв.м, 9 кабінет 14,9 кв.м, 10 сходова площадка 21,5 кв.м, 11 гардеробна, 6,5 кв.м, 12 санвузол, 10,1 кв.м, 13 житлова, 53,1 кв.м, № 1-2 огорожа.

Однак, відповідно до роздруківки з сайту ДП «СЕТАМ», вбачається, що вищезазначене спірне майно перебуває на електронних торгах арештованого майна, лот № НОМЕР_1 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 349,3 м.кв, та земельну ділянку, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зупинено реалізацію арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: житлового будинку, загальною площею 349,3 м.кв, та земельної ділянки, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження № 58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»).

Заборонено ДП «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів в тому числі, але не обмежуючись, дії щодо проведення електронних торгів, щодо реалізації житлового будинку, загальною площею 349,3 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,0543, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи призначено на 15 квітня 2020 року, однак відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року з подальшими змінами, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, Одеський апеляційний суд тимчасово зупинив розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та вільних слухачів, припинив їх пропуск до залів судових засідань, також призупинено проведення масових заходів, не пов`язаних із процесуальною діяльністю, зокрема, особистий прийом громадян, конкурси, екскурсії, круглі столи, семінари тощо.

Згідно приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони сповіщені належним чином, про шо свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Клопотань про відкладення не надходило.

Крім того, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, тому судова колегія прийшла до висновку про розгляд справи за відсутністю учасників справи, за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 24.04.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно частин 1, 2 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеса із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про виділення в натурі та припинення права спільної часткової вланості, в якій просить забезпечити майбутню позовну заяву у вигляді: накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 349,3 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: житлового будинку, загальною площею 349,3 м.кв, та земельної ділянки, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»); заборонення Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів в тому числі, але не обмежуючись, дії щодо проведення електронних торгів, щодо реалізації житлового будинку, загальною площею 349,3 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,0543, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»), посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення майбутнього позову може істотно ускладнити ти унеможливити розгляд справи та виконання ймовірного рішення суду, в зв`язку з чим заявник змушений звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2 , ПАТ «ОТП Банк», про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Суд наклав арешт на житловий будинок, загальною площею 349,3 м.кв, та земельну ділянку, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 ;

зупинив реалізацію арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: житлового будинку, загальною площею 349,3 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,0543 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»);

заборонив Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів в тому числі, але не обмежуючись, дії щодо проведення електронних торгів, щодо реалізації житлового будинку, загальною площею 349,3 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,0543, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №58502804, що перебуває на примусовому виконанні (лот № НОМЕР_1 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ»).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2019 року визнано, що земельна ділянка, площею 543 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 349,3 кв. м, який складається з літ. А житлове: І поверх: 1 коридор, 10,2 кв. м., 2 гараж, 26,8 кв. м., 3 санвузол 6,4 кв. м., 4 котельна 17,3 кв. м, хол гостина 106,2 кв. м, 6 веранда 18,8 кв. м, ІІ поверх 7 житлова, 48,4 кв. м, 8 санвузол 9,1 кв. м, 9 кабінет 14,9 кв. м, 10 сходова площадка 21,5 кв. м, 11 гардеробна, 6,5 кв. м, 12 санвузол, 10,1 кв. м, 13 житлова, 53,1 кв. м, №1-2 огорожа є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 земельної ділянки, площею 543 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 ; та 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 349,3 кв. м, який складається з літ. А житлове: І поверх: 1 коридор, 10,2 кв. м., 2 гараж, 26,8 кв. м., 3 санвузол 6,4 кв. м., 4 котельна 17,3 кв. м, хол гостина 106,2 кв. м, 6 веранда 18,8 кв. м, ІІ поверх 7 житлова, 48,4 кв. м, 8 санвузол 9,1 кв. м, 9 кабінет 14,9 кв. м, 10 сходова площадка 21,5 кв. м, 11 гардеробна, 6,5 кв. м, 12 санвузол, 10,1 кв. м, 13 житлова, 53,1 кв. м, №1-2 огорожа.

У свою чергу, представник ПАТ «ОТП Банк» надав до суду заяву про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, визначивши ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у розмірі 2 512 777, 46 коп., до сплати вказаної суми на депозитний рахунок Київського районного суду м. Одеси, просить накласти арешт на нежилі офісні приміщення, площею 135,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та доручити виконання ухвали суду приватному виконавцю ОМВО Колечко Д.М., посилаючись на те, що кредитор планує отримати від реалізації спірного майна 2 512 777, 46 грн.. Відсутність заборони на цьому майні призведе до відчуження цього майна, унаслідок чого не буде можливості відшкодувати збитки, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2019 року заяву ПАТ «ОТП Банк», позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , про застосування заходів зустрічного забезпечення позову залишено без задоволення.

Відповідно до роздруківки з сайту «СЕТАМ», вбачається, що спірне майно перебуває на електронних торгах арештованого майна, лот № НОМЕР_1 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірного об`єкту нерухомості будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та позивачем, і можливим порушенням їх прав як законних набувачів.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову» (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-605цс16).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, викладених у п. 4 постанови, «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків».

«При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги» (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року №5).

Одним з критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення у майбутньому.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою №28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «… суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» від 12 березня 2009 року (остаточне 12 червня 2009 року) за заявою №20347/03 у §35 зазначено, «… якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №93, сс. 2425, п. 57)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №211/129/18 (провадження №61-45969св18) Верховний Суд зробив наступний правової висновок: «задовольняючи частково заяву про забезпечення позову та забороняючи державному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії з виконання виконавчого напису, суди не звернули уваги на права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Суди першої та апеляційної інстанцій вищезазначених норм права не врахували і зробили необґрунтований висновок про можливість заборони державному виконавцю Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу виконувати виконавчі дії з виконання виконавчого напису, що по суті є зупиненням виконання рішення».

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правові висновки Верховного Суду України, Верховного Суду, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, документи, додані до заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що заявник у своєї заяві про забезпечення позову до подачі позову навів належні правові підстави для забезпечення позову саме шляхом накладення арешту житлового будинку та земельної ділянки за адресою, АДРЕСА_1 , не надав докази на підтвердження необхідності забезпечення позову, саме у такий спосіб, оскільки арешт спірного нерухомого майна, зупиняє реалізацію цього майна та чинить заборону Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення електронних торгів щодо реалізації арештованого майна, також заявник не навів мотивів щодо співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами та не довів що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не перевірив наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також не залучив до участі у справі заінтересованих осіб, Державне підприємство «СЕТАМ» та відділ виконавчої служби, на примусовому виконанні якого знаходиться спірне нерухоме майно.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та передчасно вирішив питання про забезпечення позову до подання позовної заяви, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про залишення заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено: 24 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік