Справа № 947/2288/20
Провадження № 2/947/1913/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Баранової Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей,
05 лютого 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 3000,00 грн (три тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 3000,00 грн (три тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач вказує на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016року шлюб з відповідачем було розірвано та стягнуто з останнього аліменти на утримання дітей щомісячно в розмірі 460 гривень на кожного.
Однак, позивач вважає, що вказані кошти не є достатніми для утримання дітей, оскільки вона не може повністю забезпечити та задовольнити їх потреби, а саме: одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків, тощо.
Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 06 лютого 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 04 березня 2020 року вказане клопотання було задоволено.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, натомість її представник ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року, по справі № 520/5648/16-ц було розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінено на " ОСОБА_1 ".
В період даного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 .
Вищезазначеним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 460 гривень на кожного.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що зазначена рішенням суду сума аліментів на даний час є вкрай малою та не є співмірною навіть з розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» на дитину відповідного віку. Тим більше, що діти ростуть, потребують до себе більшої уваги, як фізичної моральної, духовної так і матеріальної.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює в МП "Контакт-С" ТОВ приймальницею заказів, її дохід у вигляді заробітної плати в період з липня по грудень 2019 року склав 27 099, 86 гривень, про що свідчить Довідка № 08/01-01 від 08.01.2020 року.
Згідно довідок Одеського навчально-виховного комплексу № 84 "Спеціалізоівана школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Одеської міської ради від 08 січня 2020 року, діти сторін - ОСОБА_3 навчається в 8-Г класі, ОСОБА_4 в 6-Г класі.
Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_9 донька сторін ОСОБА_4 є студенткою курсів англійської мови, щомісячна плата за навчання складає 850 гривень.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Одним із основних прав дитини є право на утримання , яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно із ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Що стосується розміру аліментів, які підлягають встановленню, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» яким встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування садом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено судам, відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Судом встановлено, що є підстави збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
Стягуючи аліменти у даному розмірі, суд вважає, що вказана сума відповідає інтересам неповнолітніх дітей і не погіршить матеріального стану платника аліментів.
Суд збільшивши розмір аліментів на утримання дітей, встановивши розмір аліментів саме у даній сумі, бере до уваги те, що ріст цін як на продукти харчування так і на одяг та на освітні послуги в нашій країні постійно збільшується, а розмір аліментів у сумі 460 гривень, які стягнуто за рішенням суду в жодній мірі не дає можливості для повноцінного розвитку та існування дитини, окрім того є значно меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
При вирішенні спору суд враховує те, що відповідач у судове засідання не з`явився, доводів позивача не спростував, доказів про неспроможність сплати аліменти у визначеному позивачем розміру не надав.
Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
А частиною 6 даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів . Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 , оскільки обставини викладені в позові частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 840, 80 гривень покласти на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.
Керуючись ст. 141, 180, 181, 182, 184,191,192 Сімейного Кодексу України. ст.ст. 76-81, 141, 264, 265, 430, ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити частково.
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень.
В решті позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.