РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 червня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява за підсудністю, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32953,88 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн.

В обгрунтування зазначених вимог посилається на наступне. 17.03.2016 року о 20:20 год. в м. Харків сталася ДТП за участю автомобілю ВАЗ д.н. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, та автомобіля Mitsubishi д.н. НОМЕР_2 . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2016 року відповідача було визнано винним у здійсненій ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №АІ/5660552). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, та заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого пошкодженого внаслідок ДТП склала 32403,88 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: звіту №32634 від 24.05.2016 року; наказу №7121 від 13.09.2016 року; довідки №1 від 10.09.2016 року. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмірі витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 32953,88 грн., які позивач відшкодував потерпілій особі, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Представником позивача - адвокатом Сечко С.В. спрямовано до суду клопотання, в яких він просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та не заперечує щодо прийняття заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.

19.09.2019 року вказана позовна заява надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Хайкіну В.М.

Ухвалою судді від 20.09.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, які були усунені позивачем - 21.10.2019.

23.10.2019 року судом надано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду - 15.11.2019.

Ухвалою судді від 18.11.2019 року вказану справу передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

30.01.2020 року вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 03.02.2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.03.2016 року приблизно о 20:20 год. в м. Харків, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21074 д.н. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Шевченко та узвіз Бєлгородський, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», в наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_2 у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження, та було заподіяно матеріальну шкоду.

ДТП мало місце з вини відповідача, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2016 року.

Водій автомобілю Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повідомив позивача про дану ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, та в подальшому звернувся до нього з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №32634 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 24.05.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Lancer д.н. НОМЕР_2 із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36151,14 грн.

На підставі вказаної заяви, було видано наказ від 13.09.2016 року №7121, яким МТСБ України прийняло рішення про відшкодування з фонду захисту потерпілих, відповідно до якого останньому відшкодовано 32403,88 грн. та 550 грн. сплачено позивачем на підставі акту виконаних робіт до листа МТСБУ №3/1-05/32634/вих/2 від 25.04.2016 за виготовлення звіту про оцінку автомобіля.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 13, 78,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно п.п. а п. 41.1. ст.. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди,заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно п.п. 38.2.1. п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача, понесені у зв`язу з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 206,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32953 (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривень 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, судові витрати в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, б-р Русанівський, буд. 8, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р .н .о.к.п.п. не відомий, серія та номер паспорта НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 09 червня 2020 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ