Провадження № 2/752/3468/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 107 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, суму в розмірі 47393,00 грн., витрати за проведення оцінки в сумі 4000,00 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та фактично проживає разом із родиною. 30.10.2019 року позивач виявив в кімнатах своєї квартири пошкодження паркету, стеля та стіни були мокрими, двері до ванної кімнати були мокрими та набухли, в зв`язку з чим не закривались. Фактично було затоплено дві кімнати, коридор та кухня. Після виклику майстрів ЖЕД № 107, останніми, було складено акт про залиття, відповідно до якого вказано, що квартиру позивача було затоплено з технічного поверху, внаслідок пошкодження запірної арматури на мережі ГВП, що сталось внаслідок невизначених обставин. Позивачу внаслідок залиття було завдано матеріальної шкоди, та відповідно до звіту від 12.11.2019 року, вартість збитків склала суму в розмірі 47393,00 грн., а вартість за послуги експерта - 4000,00 грн. Позивач вказує, що відповідальним за затоплення є відповідач, а відтак матеріальна шкода та вартість за послуги експерта має бути стягнута, з останнього, на його користь. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, у негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Відчуття постійного дискомфорту, всі ті незручності, які змушені були терпіти позивач та члени його сім`ї, суттєво похитнули його нервову систему, а тому позивач просить також стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду, яка ним оцінена в 10000,00 грн. Позивач вказує, що вживав заходів досудового врегулювання спору, звернувшись до відповідача із відповідною заявою, однак, остання, була залишена без відповіді, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві на позов, а також вважаючи, що вини відповідача у завданні позивачу матеріальної шкоди немає, та стороною позивача не доведено протиправність поведінки відповідача, що виключає відповідальність за завдану шкоду.

Третя особа явку свого представника не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки, виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований та фактично проживає, що підтверджується копією паспорта та копією свідоцтва про право власності на житло.

Сторонами по справі не заперечувався той факт, що 28.10.2019 року квартира АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, - була залита, у зв`язку з чим, 30.10.2019 року було складено акт про залиття, відповідно до якого причиною залиття було вказано - пошкодження запірної арматури на мережі ГВП та технічному поверсі, внаслідок невизначених обставин. Рекомендовано виконати ремонтно-опоряджувальні роботи після висихання приміщення.

Вище зазначений акт про залиття було підписано всіма членами комісії та, з останнім, було ознайомлено позивача.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», під утриманням будинків і прибудинкових територій розуміється господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Вказана стаття також визначає, що виконавцем послуг є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Стаття 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», визначає, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включають в себе, зокрема, обслуговування внутрішньобудинкових мереж та поточний ремонт.

Крім того, Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Правилами передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Судом встановлено, що наведений вище акт від 30.10.2019 року про підтвердження факту залиття квартири відповідає вимогам, викладеним у Правилах, та, на думку суду, є належним доказом на підтвердження завдання позивачу збитків, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради № 41/10 від 19.10.2010 року, було передано майно територіальної громади Голосіївського району м. Києва з балансу Голосіївської районної в м. Києві ради на баланс КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» 31.10.2010 року, та відповідно до акту прийому-передачі від 29.10.2010 року, Голосіївська районна в м. Києві рада передала, а КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» прийняла будинки та споруди, зокрема, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідно до рішення Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 року, було вирішено перейменувати КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Відповідно до статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», підприємство створене з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку.

Суд вважає, що наявними у справі доказами підтверджено те, що на відповідача, як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_2 покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку, здійснення технічного обслуговування і ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій в межах зазначених чинним законодавством меж відгалуження (зон відповідальності).

За змістом статті 21 цього Закону, яка визначає права і обов`язки виконавця, як учасника відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. (пункт 2, 7 частини 2).

Отже, вказаними нормами матеріального права встановлений обов`язок відповідача утримувати будинок в належному та такому, що відповідає стандартам та нормативам, стані.

З огляду на викладене, суд вважає, що матеріалами справи доведена вина відповідача у залитті квартири, власником якої є позивач, а наведені стороною відповідача заперечення та доводи проти вимог позивача, на думку суду, є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, та не підтверджені належними та достатніми доказами.

З метою оцінки спричиненої позивачу майнової шкоди, останній, звернувся до суб`єкта оціночної діяльності Михайленко О.В . , та відповідно до звіту від 12.11.2019 року, розмір майнової шкоди, який завдано власнику в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 становить 47393,00 грн., а вартість за послуги з проведення оцінки складає суму в розмірі 4000,00 грн., яка була сплачена позивачем в повному обсязі.

29.10.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування завданих збитків, однак, будь-яких відповідей не отримав, та доказів зворотному стороною відповідача суду надано не було.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід вказати на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи розмір завданої позивачу шкоди не спростований, як і не спростовано обґрунтування позивача щодо наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході розгляд справи знайшов підтвердження факт завдання позивачу матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 47393,00 грн. та стягнення вартості за послуги з проведення оцінки в сумі 4000,00 грн. є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував на те, що йому завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні нормального ритму життя, у негативних емоціях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Відчуття постійного дискомфорту, всі ті незручності, які змушені були терпіти позивач та члени його сім`ї, суттєво похитнули його нервову систему.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках, та те, що відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, пов`язані із залиттям квартири, суд вважає, що позивачу були заподіяні моральні страждання, однак, виходячи із вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000,00 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір сплачений позивачем за позовну вимогу майнового характеру, яка задоволена судом, в сумі 768,40 грн. слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Однак, з огляду на те, що при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, та, остання, судом була задоволена частково, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а саме суму в розмірі - 230,52 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 14, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця № 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, - задовольнити частково.

Стягнути із Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 47393 грн. 00 коп., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3000 грн. 00 коп., витрати, пов`язані із проведенням оцінки в сумі 4000 грн. 00 грн., судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., а всього суму в розмірі - 55161 (п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят одна) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на користь держави судовий збір в сумі 230 (двісті тридцять) грн. 52 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РУГУМВС України в м. Києві 01.12.2005 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», , адреса: м. Київ, проспект Голосіївський, 17-б;

третя особа Житлово-експлуатаційна дільниця № 107 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», , адреса: м. Київ, вул. Тарасівська, 23/25.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2020 року.

Головуючий Н.П. Чередніченко