Справа № 180/571/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання - Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2011 року в загальному розмірі 32132,04 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.02.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором та угодою банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 22.03.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 32132,04 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного в формі анкети-заяви договору №б/н від 24.02.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Свої ж зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 22.03.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 32132,04 грн з яких: 18571,32 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 18571,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 7158,14 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 4396,29 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил гадання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1506,29 грн. - штраф (процентна складова).

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.34) не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила.

У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору б/н від 24.02.2011 року.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит.

Разом із тим, відповідач не спростував той факт, що отримав від позивача кредитну картку та проводив з її застосуванням певні операції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів іншого суду не надано.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України, як і не надано заяви про застосування позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Так, вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до такого.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору б/н від 24.02.2011 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем, та їх належна оцінка дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 22967,61 грн. (18571,32 грн. (заборгованісті за простроченим тілом кредита) + 4396,29 грн. (пеня за прострочене зобов`язання). Решта вимог задоволенню не підлягає з підстав зазначених вище.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1502,49 грн. (22967,61 грн. х 2102,00 грн. : 32132,04 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24 лютого 2011 року в розмірі 22967 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят сім) гривень 61 копійка, яка складається з: 46589,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 14707,85 грн. - пеня за прострочене зобов`язання.

В задоволенні решти позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1502 гривні 49 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко