П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року м. Київ

Справа №359/1665/19

Резолютивна частина постанови оголошена 20 травня 2020 року

Повний текст постанови складено 25 травня 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа: Служба у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухваленого у складі судді Журавського В.В. 21 січня 2020 року, повний текст рішення складено 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, -

Справа №359/1665/19
№ апеляційного провадження:22-ц/824/5298/2020
Головуючий у суді першої інстанції:Журавський В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та фактичного спільного господарства не вела. ОСОБА_2 , будучи біологічним батьком дитини, за своєю згодою та вільним волевиявленням записаний батьком, на підставі власноручно поданої заяви. На даний час малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 ухиляється приймати участь у додаткових витратах на утримання спільної дитини. 09 січня 2019 року ОСОБА_3 був встановлений діагноз: плосковальгусні стопи, клишоногість, асиметрія сідничної складки. Тому в період з 24 по 26 січня 2019 року за рекомендацією лікаря малолітній дитині були проведені процедури мануальної терапії. Крім цього, в період з 22 по 23 січня 2019 року ОСОБА_1 була змушена звернутись до лікаря-стоматолога у клініці «Порцелян ЛТД». Загалом на лікування дитини ОСОБА_1 витратила грошові кошти у розмірі 44170 гривень. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 половину вартості витрат, які були понесені нею на лікування малолітньої ОСОБА_3 , у розмірі 22085 гривень.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на лікування дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22085 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокатом Гарницьким П.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача Гарницький П.М. підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої у свідоцтві про її народження зазначено: мати - ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Сторони по справі проживають окремо. При цьому малолітня донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 14 грудня 2018 року, складеним комісією служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області (а.с.11).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

З копії консультативного висновку лікаря-вертебролога клініки «Доктора Ігнатєва » від 09 січня 2019 року вбачається, що малолітній ОСОБА_3 були встановлені діагнози: плосковальгусні стопи, клишоногість. Асиметрія сідничної складки (а.с.12).

На підставі рекомендації лікаря-вертебролога ОСОБА_3 було зроблено рентгенографію кульшового суглоба в одній проекції. За консультацію лікаря, а також за ретгенографію суглоба позивач сплатила грошові кошти у розмірі відповідно 1600 гривень та 400 гривень, що підтверджується квитанцією №215061 від 09 січня 2019 року (а.с.13) та рахунком-актом №1515148 від 10 січня 2019 року (а.с.14).

За рекомендацією лікаря-вертебролога в період з 24 по 26 січня 2019 року в медичному центрі «Доктора Ігнатєва» ОСОБА_3 проведено три медичні процедури, вартістю 6400 гривень кожна (а.с.15-17), а також 28 січня 2019 року проведено процедуру у вигляді мануальної терапії. Вартість цієї медичної послуги становила також 6400 гривень (а.с.18).

Крім цього, в період з 22 по 23 січня 2019 року позивач разом з малолітньою дитиною звернулась до лікаря-стоматолога в клініці «Порцелян ЛТД». Малолітній ОСОБА_3 були надані наступні послуги: прийом лікаря під наглядом анестезіолога, огляд лікарем, а також встановлення п`яти фотокомпозитних пломб з застосуванням анестезії, зняття зубних відкладень, пломбування молочних зубів пастою. З копій рахунків та квитанцій (а.с.19-21) вбачається, що ОСОБА_1 витратила на оплату послуг лікаря-стоматолога у загальному розмірі 16570 гривень.

Представник відповідача адвокат Гарницький П.П. звертався з адвокатським запитом до ТОВ «Порцелян ЛТД» з приводу надання інформації про стан здоров`я дитини. Зокрема, у відповідь на адвокатський запит листом від 19 вересня 2019 року було повідомлено, що дійсно 22 січня 2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 звернулась до медичного центру зі скаргою зі слів матері на «дірки в зубах та періодичний біль у дитини». За результатами медичного огляду лікарем-стоматологом було призначено лікування пульпіту, карієсу зубів, зняття зубних відкладень, лікування у медикаментозному сні (а.с.163). Згідно довідки вих. №04-09/19 від 19 вересня 2019 року, наданої ТОВ «Порцелян ЛТД», ОСОБА_1 сплатила стоматологічні послуги, надані пацієнту ОСОБА_3 , в період з 22 по 23 січня 2019 року у повному обсязі у розмірі 16570 гривень (а.с.164).

Таким чином, ОСОБА_1 витрачено на лікування малолітньої дочки грошові кошти у загальному розмірі 44170 гривень.

За правилами ч.1 та ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з цим, судом вірно критично сприйняті твердження представника відповідача Гарницького П.П. стосовно того, що до матеріалів цивільної справи не приєднано направлення лікаря-педіатра про необхідність обстеження дитини у іншого лікаря, підтвердження того, що виконані медичні процедури були необхідні для здоров`я дитини, а також позитивно вплинули на її розвиток. Крім цього, позивач жодного разу не радилась з відповідачем стосовно вибору клініки для лікування дитини, доцільності медичного огляду та лікування спільної дитини.

За змістом заяви про встановлення місця знаходження батька дитини, який ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, адресованої Бориспільському ВП ГУ НП у Київській області (а.с.127-129) ОСОБА_1 просила встановити місце знаходження ОСОБА_2 . Згідно висновку інспектора ЮПСП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області Нікітьонок В.В. не встановлено місце знаходження ОСОБА_2 (а.с.130). За вказаної обставини позивач з об`єктивних причин не могла порадитись з відповідачем з приводу необхідності лікування спільної дитини та обрання медичної клініки для її лікування.

Доводи представника відповідача щодо відсутності направлення лікаря-педіатра до лікаря-вертебролога та лікаря-стоматолога не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що прийом та огляд вказаними лікарями не потребує попереднього направлення лікарем-педіатром.

Стосовно оцінки відповідачем доцільності проведеного лікування, зокрема отриманих медичних послуг малолітньою ОСОБА_3 , є недоречними, оскільки, а ні суд, а ні відповідач не володіють спеціальними знаннями в галузі медицини, які б давали підстави ставити під сумнів потребу чи відсутність такої в лікуванні малолітньої дитини.

За змістом довідки №15 від 05 квітня 2019 року (а.с.63) вбачається, що ОСОБА_2 працював в ПрАТ «Київська будівельна компанія «Київбудком» за цивільно-правовим договором. Його дохід за період з 01 по 22 березня 2019 року склав 4300 гривень.

Відповідач вказував, що саме з вказаного розміру заробітної плати забезпечує власне утримання, а також неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружини ОСОБА_9 , з якою вони спільно проживають. На переконання відповідача, він не може брати участь у додаткових витратах на утримання доньки, оскільки фізично не має грошових коштів.

За вказаних обставин суд обгрунтовано погодився з твердженням представника позивача Тарасенко Ю.О. щодо наявності у ОСОБА_2 фінансової можливості оплати вартості витрат послуг адвоката, що перевищують його щомісячний дохід.

Зокрема, відповідач ОСОБА_2 сплатив на користь адвоката Гарницького П.П. грошові кошти у розмірі 65000 гривень за надання правової допомоги під час розгляду цивільних справ сторонами яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно усунення перешкод щодо участі у вільному вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки та аліментів на утримання дочки до досягнення дитиною трьох років, щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.177,184-185), а також додатковими угодами до договору про надання правової допомоги №1-3 (61,179,182). В той час як розмір його заробітку за березень 2019 року становить 4300 гривень. Таким чином розмір витрат на правову допомогу у даних цивільних справах більш ніж в 15 разів перевищує розмір щомісячного доходу відповідача. Зазначене переконливо свідчить про фінансову спроможність ОСОБА_2 сплатити грошові кошти на оплату додаткових витрат на лікування дитини.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та рішення «Про надання ОСОБА_1 в оренду водних об`єктів в с. Антонівка Таращанського району для рибогосподарських потреб», які надані відповідачем з метою підтвердження майнового стану ОСОБА_1 (а.с.67-118).

За змістом положення ст.185 СК України обов`язок батька щодо участі у додаткових витратах на дитину не залежить від рівня матеріального забезпечення матері. Тому вказані письмові докази не стосуються предмету доказування у даній цивільній справі, зважаючи на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач у добровільному порядку приймає участь в оплаті вартості лікування малолітньої дочки, а також враховуючи положення ч.1 ст.180 СК України, щодо рівності обов`язку батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дочки, у розмірі 22085 гривень (44170 / 2).

Відповідно до положення ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК Україна судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.2-4 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Встановлено, представництво інтересів ОСОБА_1 в суді здійснювала адвокат Тарасенко Ю.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 року (а.с.22-25).

Відповідно до договору послуги з надання правничої допомоги надаються на оплатній основі. Згідно з п.3 додаткової угоди №2 від 02 травня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 року (а.с.146-147), додаткової угоди №3 від 12 червня 2019 року (а.с.150-151), додаткової угоди №4 (а.с.154-155) сторони договору визначили, що вартість послуг з надання правничої допомоги в суді першої інстанції становить у загальному розмірі 10000 гривень.

В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу представник позивача Тарасенко Ю.О. надала акти приймання-передачі наданих послуг №2-4 (ас.148,152,156) та копії квитанцій про оплату витрат на правничу допомогу в загальній сумі 10000 гривень (а.с.149,153,157).

Відповідач та його представник не подавали клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відтак суд першої інстанції дійшо вірного висновку про співмірність із ціною пред`явленого позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг та виконаних робіт та обґрунтовано стягнув з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем- залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна