П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Куштана Б.П., Бисаги Т.Ю.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгороського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року у складі судді Бенца К.К., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на навчання,

встановив :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на навчання.

Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 29.12.2008 року розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 29.12.2008 року. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області 21.08.2002 року. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. На даний час донька знаходиться повністю на утриманні та вихованні позивача. Їх донька ОСОБА_3 на момент подачі позову до суду навчається на 2-му курсі Ужгородського торговельно-економічного коледжу КНТЕУ на денній формі навчання. Згідно договору про надання освітніх послуг № 70 від 31 серпня 2017 року загальна вартість освітніх послу за чотири роки навчання у даному навчальному закладі з 01.09.2017 року по 30.01.2021 рік становить 37200 грн. ОСОБА_1 було оплачено навчання доньки ОСОБА_3 за 2017/2018 навчальні роки у сумі - 9800 грн., а тому позивач просила стягнути з відповідача половину від суми додаткових витрат на оплату освітніх послуг згідно договору про надання освітніх послуг від 31.08.2017 р. з 01.09.2017 р. по 30.01.2021 р. в сумі 18600 грн. Відповідач відмовився в добровільному порядку надавати фінансову допомогу на утримання доньки ОСОБА_3 та оплату послуг на навчання дитини, а позивач самостійно не має можливості утримувати неповнолітню ОСОБА_3 , оплачувати її навчання.

З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_3 згідно договору про надання освітніх послуг № 70 від 31 серпня 2017 року в Ужгородському торговельно-економічному коледжі КНТЕУ в сумі 18600 грн.

Заочним рішенням Ужгороського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на навчання - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі - 2000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовлено.

У частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання дитини відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Ужгороського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2019 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2019 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача на утримання дитини 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що законних підстав для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на даний час не існує, оскільки він має постійне місце роботи, про факт його працевлаштування позивачу було відомо, а тому, судом першої інстанції в цій частині винесено помилкове рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частці від його доходу. Крім того, апелянт вказує на те, що жодного судового виклику та повідомлення про час і місце розгляду справи за місцем його фактичного проживання - м. Вільногірськ, Дніпропетровської області він не одержував, чим було порушено його права та фактично обмежено його у праві на справедливий, публічний розгляд справи з його участю.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію даної ухвали суду ОСОБА_1 отримала - 20.03.2020 року та ОСОБА_2 - 24.03.2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 29.12.2008 року розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 29.12.2008 року.

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області 21.08.2002 року.

Згідно довідки ОСББ «Льва Толстого» від 14.09.2018 року ОСОБА_3 проживає з матір`ю (позивачем) ОСОБА_1 .

Згідно договору про надання освітніх послуг № 70 від 31 серпня 2017 року загальна вартість освітніх послу за чотири роки навчання у даному навчальному закладі з 01.09.2017 р. по 30.01.2021 р.р. становить 37200 грн.

Ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У зазначеній нормі права (в редакції від 17.05.2017 року) законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) не можуть бути взяті до уваги, оскільки отримувач аліментів скористався своїм правом щодо вибору способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, визначений судом розмір аліментів у сумі 2000 грн. відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.

Суд першої інстанції також дійшов до вірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання дитини, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова КЦС ВС від 26.06.2018 року, справа № 501/5060/15).

Зазначені позивачем витрати за оплату навчання в Ужгородському торговельно-економічному коледжі КНТЕУ не носять характер додаткових витрат, визначних ст.185 СК України, оскілький у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Щодо доводів апеляції про те, що жодного судового виклику та повідомлення про час і місце розгляду справи за місцем його фактичного проживання - м. Вільногірськ, Дніпропетровської області не вручено, то слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області зареєстрований 10.09.2008 року за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку - АДРЕСА_1 , що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Відомості щодо іншої адреси відповідача у суду першої інстанції були відсутні. Також необхідно зауважити, що відповідач, змінивши на інше місце проживання, не виконав свої обов`язки, і в установленому законом порядку не здійснив реєстрацію за новим місцем проживання.

Крім того, інформацію про час та місце розгляду справи, призначеного на 28.01.2019 року була розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 06 травня 2020 року.

Головуючий :

Судді: