Справа № 426/2625/19
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Бабічевої Л.П.

за участю секретаря судового засідання Діброви А.О., Брайловської М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Суп М.Б.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сватове в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради Тернопільської області,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Суп М.Б., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

08.04.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 . Мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя між ним та відповідачем не склалося. 14 травня 2018 року відповідач покинула сім`ю та поїхала в невідомому напрямку. Діти проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Протягом цього часу остання не цікавилася здоров`ям дітей. Кошти на утримання відповідач не сплачує, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку матері. Відповідач не підтримує з синами жодних стосунків, не відвідує їх, ніяким чином не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми взагалі.

Тому позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з вищевикладених підстав, просив позовні вимоги задовольнити. Також позивач пояснив, що діти проживають разом з ним та його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач мешкала разом з ним та дітьми до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого залишила дітей і поїхала в невідомому напрямку. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, грошові перекази дітям не надсилала. У вересні 2018 року він їздив до відповідача за місцем її проживання в Луганську область. Дітей відповідач хотіла забрати до себе. Планували продовжувати спільне проживання разом з відповідачем за місцем її мешкання. Після чого він збирався поїхати додому та забрати дітей. Однак дітей він не привіз. Останній раз він бачив відповідача у вересні 2018 року.

Представник позивача - адвокат Суп М.Б. у судовому засіданні позов підтримала з вищевикладених підстав, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилась у судове засідання, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розпочав розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Однак, 14 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 з`явилася в судове засідання, тому подальший розгляд справи проводився за участю відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що 14 травня 2018 року вона останній раз бачила дітей. На той час вона жила разом з дітьми та позивачем у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки сімейні відносини з чоловіком не склалися, вона поїхала проживати до свого батька за адресою: АДРЕСА_2 . Чоловік пообіцяв, що привезе дітей, однак, по цей час дітей не привіз. Чоловік та його мати ОСОБА_5 їй дітей не давали. Вона по цей час до дітей за місцем проживання позивача не приїжджала, оскільки її б ніхто до дітей не допустив. Позивач та його мати перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Останній раз вони бачились з позивачем 15 жовтня 2019 року. Вона не відмовляється від дітей, бажає їх забрати до себе додому. Вона не зверталася до відповідних органів з приводу перешкоджання їй у спілкуванні з дітьми чи визначення місця проживання дітей, оскільки у неї не було грошових коштів на правову допомогу. Також вона ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дитину. В подальшому вона буде звертатись до відповідних органів з приводу визначення місця проживання дітей разом з нею.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає ( Т.1 а.с.46).

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов такими, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 06 травня 2006 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопольської області від 12 червня 2019 року ( Т.1 а.с. 220).

Сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Т.1 а.с. 7, 9).

Згідно довідки виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради від 03.01.2020 року №20, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом з малолітніми синами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 проживала за даною адресою без реєстрації, з 14.05.2018 року не проживає та місце її проживання невідоме ( Т.1 а.с.223).

Довідкою Золотопотіцького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 1 від 13 лютого 2019 року підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23 липня 2018 року відвідують дошкільний заклад, мати дітей - ОСОБА_2 в дошкільному закладі не з`являлася, в масових заходах участі не брала, дітьми не цікавилася ( Т.1 а.с 74).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 25.01.2019 року, позивач ОСОБА_1 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_5 , батьком - ОСОБА_6 , та малолітніми дітьми - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Побутові умови добрі, для дітей створені необхідні умови для поживання та розвитку ( Т.1 а.с. 12).

Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопольської області від 19 червня 2019 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі однією третини заробітку (доходу) на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи із 02 квітня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (Т.1 а.с. 221). Ухвалою Бучацького районного суду Тернопольської області від 26 червня 2019 року було виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Бучацького районного суду Тернопольської області від 19 червня 2019 року в частині зазначення дати народження відповідача ОСОБА_2 , а саме зазначено - « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (Т.1 а.с. 222).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Т.1 а.с.73).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме, що остання 14 травня 2018 року покинула сім`ю та поїхала в невідомому напрямку. Не цікавиться здоров`ям та успіхами дітей, не бере ніякої участі у їх вихованні, не підтримує з синами жодних стосунків, не відвідує їх, не піклується про них. Кошти на утримання дітей не сплачує, що на думку позивача, є підставою для позбавлення її батьківських прав згідно ст. 164 СК України.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

На підтвердження позовних вимог позивача за клопотанням представника позивача були допитані у судовому засіданні свідки.

Так, свідок зі сторони позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що позивач являється її сином. До 14 травня 2018 року відповідач проживала разом з позивачем та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , після чого залишила сім`ю та виїхала в невідомому їй напрямку. ЇЇ онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з нею. Їх матеріально утримує син - позивач ОСОБА_1 та вона з чоловіком. По цей час відповідач до дітей не приїздила, матеріально дітей не забезпечує, не цікавиться здоров`ям дітей. Їй невідомо, з яких причин відповідач залишила сім`ю. Відповідач не повідомила куди їде, на який період, також не казала, що хоче, щоб діти жили з нею. Вона не чинила перешкод у спілкуванні та побаченні дітей з відповідачем. Позивач у жовтні 2019 року їздив до відповідача за місцем її проживання. Більше їй нічого не відомо з приводу спілкування позивача та відповідача.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 . У травні 2018 року останній раз бачила дружину позивача - ОСОБА_2 за місцем проживання позивача ОСОБА_1 нічого не відомо, з яких причин ОСОБА_2 покинула сім`ю та куди саме остання поїхала. Виховують дітей батько - ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вони мають двох дітей. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 поїхала з сім`ї і більше по цей час вона її не бачила. З яких причин поїхала відповідач з родини їй не відомо. Діти проживають з позивачем ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Вона не відмовляється від дітей, бажає їх забрати до себе додому. У неї дома всі необхідні умови для проживання дітей.

Відповідач надала суду актом контрольного обстеження житлово-побутових умов від 26.02.2020 року, згідно якого відповідач ОСОБА_2 проживає в будинку, за адресою: АДРЕСА_2 разом з дідом ОСОБА_13 , бабусею - ОСОБА_14 , донькою - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Житлово-побутові умови задовільні. В будинку наявні умови для проживання ще двох дітей, для них створені умови для навчання та розвитку. Власник будинку ОСОБА_13 згоден на проживання дітей своєї онуки ОСОБА_2 ( Т.2 а.с. 2).

Довідкою Рудівської сільської ради Луганської області №58 від 26.02.2020 підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ( Т.2 а.с.1).

Згідно довідки, виданої Містківською амбулаторією ЗПСМ, від 18 лютого 2020 року № 358, в амбулаторії спостерігаються діти відповідача ОСОБА_2 : з 2016 року - ОСОБА_3 , та з 2017 року - ОСОБА_4 . Відповідач проявила себе як спокійна, врівноважена, дисциплінована мати, всі рекомендації та призначення лікарів виконувала. ЇЇ діти завжди були чисті, охайні, доглянуті. Претензій лікарів до мами дітей не було ( Т.2 а.с 4).

Також відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила ще одну дитину - доньку ОСОБА_15 , на підтвердження чого надала суду копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 січня 2020 року ( Т.2 а.с.5).

У судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що між ними, як колишнім подружжям існує конфлікт. Так позивач зазначив, що у вересні 2018 року він їздив до відповідача за місцем її проживання в Луганську область. Вони планували продовжувати проживати разом з відповідачем за місцем її мешкання. Після чого він збирався поїхати додому та забрати дітей. Однак дітей він не привіз, причини які завадили йому привезти дітей відповідачу у судовому засіданні не пояснив. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що сімейні відносини з чоловіком не склалися, позивач та його мати перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Вона по цей час до дітей за місцем проживання позивача не приїжджала, оскільки її б до дітей не допустили.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_12 лише підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 залишила сім`ю та поїхала у невідомому напрямку, з яких причин їм невідомо. Однак, свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не підтверджено обставини на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, її ставлення до дітей, небажання проживати з дітьми, піклуватись про них.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 є матір`ю позивача, відповідно являється заінтересованою особою у справі, тому до її пояснень суд відноситься критично та не може взяти їх до уваги.

Суд, дослідивши надані сторонами докази та всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, доходить висновку, що у судовому засіданні не доведено винної поведінки відповідача щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов`язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, відсутні.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд враховує зазначений правовий висновок Верховного Суду при розгляді даної справи.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 не бачилася з дітьми з травня 2018 року не свідчить про винну поведінку щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов`язками.

Також, та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дітей, їх вихованням та розвитком займається батько, не свідчить про те, що мати дитини не бажає приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо нехтує батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виховання.

Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки цей висновок немотивований, містить посилання лише на довідку Золотопотіцької ЗДО від 13.02.2019, висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Отже, в судовому засіданні не встановлено та не доведено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винна поведінка відповідача, про інтерес до дітей свідчить та обставина, що відповідач заперечує проти позову, і та обставина, що відповідач з позивачем у 2018 році узгодили, що позивач привезе дітей відповідачу.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 4, 12,13, 89, 259, 263-265 ЦПК України,

ст.164 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя Л.П. Бабічева