Справа № 442/9859/14-ц
Провадження № 6/442/66/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року

Дрогобицький міськрайонний суду Львівської області у складі:

головуючої - судді: Гарасимків Л.І.

при секретарі: Петрів В.М.

розглянувши подання Головного державного виконавця ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Ільницької О.І. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ,-

встановив:

Державний виконавець ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ( виконавець - головний державний виконавець О.І.Ільницька) перебуває виконавче провадження №59519862 з виконання виконавчого листа № 442/9859/14-ц, виданого 30.01.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ДЕЛЬТА БАНК» 3874 грн. 90 коп. боргу. 10.07.19 - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Дата відкриття виконавчого провадження - 10.07.2019. Рішення суду набрало законної сили - 27.01.2015. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, за боржником нерухомого майна на праві власності не зареєстровано. Згідно інформації органів МВС за боржником транспортних засобів не зареєстровано. Згідно інформації органів ДПС України та органів ПФУ боржник не отримує доходів у вигляді пенсії, заробітної плати тощо. 06.09.2019 - винесено постанову про арешт коштів боржника, однак згідно повідомлень банків арештовані кошти на рахунках боржника відсутні. 23.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідні записи про обтяження у державні реєстри. Згідно інформації ДМС у Львівській від 19.07.2019 боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В ході примусового виконання вищевказаного виконавчого документа державним виконавцем скеровувались виклики боржнику у відділ державної виконавчої служби, однак, ОСОБА_1 у відділ не з`являється, заборгованість на користь стягувана не погашає з 27.01.2015. Державними виконавцем здійснювався вихід за адресою місця проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 , боржнику вручено виклик у відділ та квитанцію для оплати боргу, однак, станом на 01.06.2020 заборгованість на користь стягувача не сплачується взагалі, а тому виникла необхідність звернутися до суду.

Cуд розглянувши подання, оглянувши всі подані письмові докази по справі, суд вважає, що подання слід задоволити та тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст.217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Одним із таких заходів може бути тимчасове обмеження особам ( боржникам) у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень.

Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вживалися необхідні заходи примусового виконання щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 суми боргу, однак враховуючи той факт, що боржник умисно не виконує рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ( судовий наказ по справі №442/9859/14-ц, виданий 30.01.2015р.).

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до положень статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належав боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 124 Конституції України всі судові рішення, є обов`язковими до виконання на всій території України. Примусове виконання рішень в Україні покладається і на органи державної виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси людини.

Відповідно до ст.3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження та забезпечення прав і свобод людини визначено головним обов`язком держави.

Виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішень Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Відповідно до положень ст.317 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках встановлених законом.

Положеннями ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до положень ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Згідно зі ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного виконавця або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, не упереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п.19 ч.3 до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства юстиції та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.06.2008 року №25-32/507 Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобов`язання, покладені на них рішеннями судів, одним із таких заходів забезпечення виконання рішення суду може бути тимчасове обмеження особами (боржниками у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого). При цьому органам Державної прикордонної служби України на підставі пункту 4 статті 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" надано право не пропускати через державний кордон України осіб, яким тимчасово обмежено право виїзду з України за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів. Таким чином, тимчасове обмеження громадян України у праві виїзду за кордон у разі невиконання ними кредитних зобов`язань здійснюється за рішенням суду або постановою прокурора.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що виконавчою службою здійснено всі необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду. Обмеження права виїзду за межі України у випадку боржника, буде дієвим та на даний час фактично єдиним способом спонукати його виконувати рішення суду.

Згідно ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, Постанови КМУ від 31.03.1995 року, № 231 Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта/проїзного документа, або якщо (боржник) громадянин вже має паспорт, йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках передбачених Законом України, зокрема у разі коли боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

При цьому, від ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі договірних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Приймаючи до уваги можливість в будь-який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення (зокрема державному виконавцю буде неможливо провести виконавчі дії по виконанню даного рішення без участі боржника), ухилення від виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення подання.

А тому аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що боржнику громадянину України ОСОБА_1 слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичної особи, оскільки вона ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, державним виконавцем неодноразово скеровувалися виклики, 12.11.2019р. було складено Акт державного виконавця при виїзду на адресу боржника).

Керуючись ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 5 частини першої статті 6, частиною четвертою статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», пунктом 8 статті 19, пунктом 4 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Ухвалив :

Подання задоволити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , до повного виконання нею зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа №442/9859/14-ц, виданого 30.01.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області та державою.

Заяву про апеляційне оскарження ухвали суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Л.І. Гарасимків