ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Чернівці

Справа № 726/2323/19

Провадження №22-ц/822/479/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар: Ковальчук Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, головуючий у І-й інстанції - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у листопаді 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 17:30 год., в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz E 200» ДНЗ НОМЕР_2 , не дотримуючись Правил дорожнього руху, а саме вимог пунктів 10.1 і 12.3 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Benz Е270 » ДНЗ НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в другій смузі руху. Від удару автомобіль під керуванням ОСОБА_2 повело вправо і відбулося зіткнення з автомобілем Камаз, ДНЗ НОМЕР_5 . Внаслідок таких дій водія ОСОБА_1 транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження з правого та лівого боків. За результатами ДТП відносно водія ОСОБА_2 складено протокол серії НОМЕР_6 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а відносно водія ОСОБА_1 - протокол серїї НОМЕР_7 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАТ України. Обидва протоколи передано на розгляд до Новоселицького районного суду Чернівецької області.

Зазначав, що постановою судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 травня 2019 року справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження та призначено судово - автотехнічну експертизу.

Згідно з висновком експерта від 27 червня 2019 року №219-А в п.3 вказано, що в даній дорожньо - транспортній обстановці в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимог ПДР, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку з настанням ДТП. В п.5 висновку вказано, що в даній ДТП для водія ОСОБА_1 не було перешкод, які б не давали технічну можливість уникнути зіткнення. В даній дорожньо - транспортній обстановці в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3 і 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП (п.6).

В постанові Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року визначено, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.3 ПДР, що перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП.

Враховуючи, що в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі вказано про порушення вимог п.13.1 ПДР, а згідно з висновком судової автотехнічної експертизи Юрчук О.П. допустив порушення вимог п.10.1 та п.12.3 ПДР, справа відносно ОСОБА_1 щодо порушення ним вимог п.13.1 ПДР судом закрита.

Вказана постанова вступила в законному силу 29 липня 2019 року.

Відповідно до постанови від 19 липня 2019 року відносно водія ОСОБА_2 справа про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, закрита у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В основу рішення покладено висновок судової автотехнічної експертизи, згідно з якою в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП. Висновком автотоварознавчого дослідження №714 від 15 серпня 2019 року вартість матеріального збитку з врахуванням ВТВ, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz E270 CDI» 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , внаслідок його пошкодження у дорожньо - транспортній пригоді, що склалася 21 квітня 2019 року, визначається у розмірі 33 790, 95 грн. Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_1 не застрахована, внаслідок чого водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 33 790,95 грн та понесені витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 33 790,95 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається не те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю у діях обох водіїв складу адміністративного правопорушення. А тому вважає, що його винуватість у спричиненому ДТП не доведена.

Визначаючи розмір матеріального збитку, суд першої інстанції взяв за основу висновок автотоварознавчого дослідження, однак опис пошкоджень, наявних у схемі місця ДТП та протоколу огляду транспортного засобу, значно відрізняється. Такі розбіжності у пошкодженнях, а також ступінь пошкодження деталей суттєво впливають на визначення розміру матеріальної шкоди.

На апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 подала відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3 і 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 714 від 15 серпня 2019 року встановлено, що вартість матеріального збитку з врахуванням ВТВ, завданого власнику автомобіля Mercedes Benz E270 CDI 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер № НОМЕР_4 , внаслідок пошкодження у дорожньо - транспортній пригоді, що сталася 21 квітня 2019 року, визначається у розмірі 33 790,95 грн. Отже, вимоги позивача до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в зазначеній сумі підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2019 року, близько 17:30 год, в с.Магала Новоселицького району Чернівецької області сталася ДТП за участю автомобілів «Mercedes Benz T 200» ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , «Mercedes Benz E 270» ДНЗ НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 червня 2019 року призначено судову-автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Чернівецькій області.

Відповідно до висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № 219-А від 27 червня 2019 року в даній дорожньо-транспортній пригоді в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідності вимогам ПДР, які перебувають в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. В той же час, в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3 ПДР, що перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою про накладення адміністративного правопорушення серія НОМЕР_9 від 21 квітня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.16).

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року №720/990/19 встановлено, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУПАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року №720/991/19 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначена постанова набрала законної 29 липня 2019 року (а.с.7-8).

Закриваючи провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зазначив, що вказані у висновку експерта порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 12.3 ПДР виходять за межі викладених обставин у протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього, який є предметом судового розгляду і фактично змінює суть вчиненого правопорушення.Наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 інших порушень Правил дорожнього руху України ніж ті, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути предметом судового розгляду, оскільки суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення (ст.ст. 251, 280 КУпАП). Будь-яких доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що передбачено п. 13.1 Правил дорожнього руху України, суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України є недоведеним.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що висновком експерта Чернівецького НДЕКЦ від 27 червня 2019 №219-А встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.3 і 10.1 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року №720/991/19 вбачається, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а саме за фактом порушення Правил дорожнього руху за пунктом 13.1. Однак порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху за пунктами 10.1, 12.3 ПДР не було предметом розгляду судом, оскільки вказане виходить за межі викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновком експерта та постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 липня 2019 року №720/991/19 встановлено факт завдання ОСОБА_1 шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 611/306/16-ц, відповідно до якої відповідальність за завдані збитки може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність збитків, протиправну поведінку заподіювача, причинний зв`язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків, слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення.

При цьому для наявності такого елементу цивільно-правової відповідальності, як протиправна поведінка, достатньо лише факту такої без притягнення винної особи до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Визначаючи розмір матеріального збитку, суд першої інстанції взяв за основу висновок автотоварознавчого дослідження № 714 від 15 серпня 2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку в урахуванням ВТВ, завданого власнику автомобіля марки «Mercedes Benz Е270» ДНЗ НОМЕР_4 , внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталася 21 квітня 2019 року, визначається у розмірі 33 790,95 грн.

Доводи апелянта про те, що опис пошкоджень, наявних у схемі місця ДТП та протоколі огляду транспортного засобу, значно відрізняється, не заслуговують на увагу та спростовуються оглянутими при розгляді справи матеріалами адміністративного провадження №720/990/19 та наявними в зазначених матеріалах фотокартками.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк