РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1441/20

провадження у справі № 2/0285/594/20

26 травня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судових засідань Ковальової З.С.

сторони у справі: позивач - ОСОБА_1 відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

16.04.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила змінити спосіб та розмір аліментів, визначеного за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2013 року та стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову зазначила, що на утримання неповнолітнього сина з відповідача стягуються аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. На даний час син потребує значно більших коштів на своє утримання, оскільки збільшилися його потреби в навчанні та розвитку. Крім цього, визначений судом розмір аліментів у сумі 500 грн. є нижчим від мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину. Позивач посилається, що не може самостійно забезпечити та задовольнити потреби дитини з урахуванням того розміру аліментів, який платить відповідач. Натомість вказує, що матеріальне становище їх сім`ї погіршилося внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на комунальні послуги, продукти, одяг, тому існує об`єктивна потреба у збільшенні розміру аліментів. Так, відповідач є військовослужбовцем, отримує регулярний заробіток, тому вона визначає розмір аліментів в 1/4 частці від його заробіток, який він взмозі сплатити, оскільки є здоровим, інших утриманців немає. Угоди про добровільне підвищення розміру аліментів між ними не досягнуто. Тому змушена звернутися до суду.

17.04.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, які просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів в 1/4 частці від його заробітку.

Доповівши позовні вимоги, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.4/.

Як встановлено з рішення суду від 19.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання неповнолітнього сина визначено з матір`ю, позивачем у справі/а.с.5-7/.

Згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.03.2013 року у справі № 285/857/13-ц з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 21.02.2013 року, і до повноліття дитини /а.с.9/.

З довідки ОСББ "Вікторія" від 13.04.2020 року за № 219 вбачається, що неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.10/.

Визначений розмір аліментів відповідач платить, про що свідчить надана ним довідка Новоград-Волинського відділу ДВС від 26.05.2020 року про відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Так, позивач посилається на те, що відповідач на даний час є військовослужбовцем та може сплачувати аліменти в 1/4 частці від свого заробітку, проти чого відповідач не заперечив, визнавши позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи із наведеного, слід зазначити, що положення ст.192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження .

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини».

Так, судом встановлено та відповідачем визнано, що останній здоровий та працездатний, утриманців немає, є військовослужбовцем, від чого регулярно отримує достатній заробіток.

Таким чином, з огляду на надані докази та обставини, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання.

Тому, взявши до уваги визнання відповідачем позовних вимог, враховуючи також розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу платника аліментів.

А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача та відповідача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб та розмір аліментів, задовольнивши позов, та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 89, 206, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити спосіб та розмір аліментів, визначених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2013 року у справі № 285/857/13 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2013 року у справі № 285/857/13 про стягнення аліментів, що перебуває на виконанні - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складення повного судового рішення - 29.05.2020 року.

Головуюча А.В.Михайловська