1Справа № 335/1035/20 2/335/1070/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Гашук К.В.
за участю секретаря судового засідання - Якимової О.С.
розглянувши у відкритому судового засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Запорізького державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отриману освітню послугу,
У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечувала.
Відзиву на позов відповідач не подавала, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання тричі не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
07.02.2020 судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , відповідь на який надійшла до суду 12.02.2020.
Ухвалою суду від 13.02.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 03.03.2020, яке було відкладено двічі через неявку відповідача, на 26.03.2020 та на 23.04.2020.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 10.08.2016 відповідач ОСОБА_1 уклала з позивачем договір №ЛС-2к-126 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичної) особою.
Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання студенту освітніх послуг, а саме: підготовка студентів понад державне замовлення в межах ліцензійного обсягу на спеціальністю лікувальні справи.
Відповідно до п. 3.1.1. договору замовник зобов`язується: своєчасно вносити плату за освітні послуги та за документ про вищу освіту в розмірах та в порядку, що встановлені цим договором, своєчасно та дієво реагувати на інформацію виконавця про порушення студентом умов цього договору.
Згідно п. 4.1. договору студент зобов`язаний дотримуватися обов`язків, передбачених ст. 63 ЗУ «Про вищу освіту», зокрема своєчасно вносити плату за освітні послуги.
Розділом 5 договору передбачений порядок оплати за навчання.
Відповідно до наказу ректора № 831-с від 11.09.2019 студентка ОСОБА_1 відрахована із Запорізького державного медичного університету з 10.09.2019 за порушення умов договору про надання освітніх послуг, а саме не сплату за навчання за весняний семестр 2018-2019 років та за осінній семестр 2019-2020 років, у зв`язку із чим дія договору №ЛС-2к-126 від 10.08.2016 припинена.
Пунктом 6.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором.
Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник/студент сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості.
У своїй позовній заяві позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідача, оскільки вона не оплатила навчання в повному обсязі.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина 1 ст. 509 ЦК України наголошує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно до умов договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно із звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).
Оскільки, відповідачем порушено умови договору про надання їй освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою № ЛС-2к-126 від 10.08.2016, у зв`язку із несплатою за весняний семестр 2018-2019 років та за осінній семестр 2019-2020 років навчання, а на підтвердження заявлених вимог позивачем до суду надано докази щодо наявності несплаченої відповідачем заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пеню, яку відповідачем не оспорено, документально не спростовано, суд доходить до висновку, що заявлений позивачем позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2102 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 133,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк такого карантину, який не може перевищувати тридцяти днів з дня закінчення карантину.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя К.В. Гашук