н/п 2/490/1353/2020 Справа № 490/8364/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 р. м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Гуденко О.А., за участю секретаря Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи - приватний нотаріус Броварського районного округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2029 від 13.07.2019 р. приватним нотаріусом БРНО Київської області Колейчик В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 29 416,54 грн.

В обґрунтування вимог посилається на те, зха місцем його роботи було адіслано поставнову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28 серпня 2019 року про звернення стягнення на його заробітну плату у ВП № 59687675 , яке було відкрито на примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису. Вважає , що вказаний виконавчий напис вчинено із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки надані документи не давали нотаріусу можливість встановити безспірність заборгованості позивача, ураховуючи відсутність з боку позивача кредитної заборгованостіта укладення будь-яких договорів з ТОВ «Росвен Інвест Україна» та неповідомлення позивача про намір вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі Ухвалою від того ж числа про забезпечення доказів витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича копії документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 2029 від 13.07.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 29 416,45 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову . Зупинено стягнення за виконавчим написом №2019 від 13.07.2019 р. приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 29 416,45 грн - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримав вимоги позову.

Відповідач ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, н13 .11.2029 року подав відзив на позовну заяву , в якому просить відмовити у задволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що 26 січня 2018 року ПАТ "ДельтаБанк" уклало з ТОВ "Росвен Інвест Україна" Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 142/К , відповідно до якого ПАТ "Дельта Банк" відступило на користь відповідача своє право вимоги до боржників, які не виконали свої фінансові зобов`язання перед Банком відповідно до укладених договорів, в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 002-14518-131213 від 13 грудня 2013 року. Відповідч неодноразово взертався до ОСОБА_1 , з письмовими вимогами про повернення блргу, які надсилалися на поштову адресу на адресу, зазначену в кредитному договорі та останню відому адресу , але всі вимоги були проігноровані. 04 червня 2019 року боржнику було направлено вимогу про погашення боргу та попереджено про вчинення виконавчого напису..Оскільки після спливу надано строку заборгованість погашена не була та боржником не надано жодних заперечень проти розміру заборгованості , то така згода розцінена кредитором як згода на вчинення виконачого напису на кредитному договорі від 13.12.2013 року. На підставі заяви ТОВ "Росвен Інвест /Україна" вчинено оспорюваний виконавчий напис в установленому законом порядку. Також заперечують проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки до позову не додано жодних доказів її оплати та розрахунку витрат.

Третя особа приватний нотаріус Броварського районного округу Київської області Колейчик В.В. не скористався процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки до суду не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Броварського районного округу Київської області Колейчик В.В. на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів - матеріали виконавчого напису суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 направлено Повідомлення про вчинення виконавчого напису з вимогою у строк не пізніше 02 липня 2019 року сплатити заборгованість у розмірі 28 916,45 грн станом на 03 червня 2019 року - новому кредитору ТОВ "Росвен Інвест Україна" за кредитним договром № 002-14518-131213 від 13 грудня 2013 року , укладеного боржником з ПАТ "Дельта Банк".

Доказів отримання боржником вказаного повідомлення - відповідачем суду не надано. Крім того, згідно копії паспорту позивача, наявного в матеріалах справи, місцем реєстрації ОСОБА_1 з 12.07.2013 року ( тобто ще до укладення кредитного договору ) - є АДРЕСА_2 .

13 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2029, яким нотаріусом запропоновано: звернути стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна » заборгованість в розмірі 29416 грн 45 коп., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 13685,41 грн .

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. постановою від 28.08.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59687675 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Броварського районного округу Київської області Колейчика В.В. № 2029 від 13.07.2019 року та Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28.08.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача .

На адвокатський запит представника позивача адвоката Кондрашова Г.Г. від 16 вересня 2019 року щодо надання матеріалів виконавчого провадження та виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. та приватний нотаріус відповіді не надали.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин було визнано незаконною та нечинною.

Згідно вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, вона набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року зазначена вище постанова була залишена без змін.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16)

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчиком В.В. від 13.07.2019 року № 2029, - оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Росвен Інвест Україна », який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по рахунку позивача за кредитним договором № 002-14518-131213 від 13 грудня 2013 року , укладеного між ПАТ "Дельта банк" та ОСОБА_1 ( доказів обгрунтованості розміру заборгованості не надано відповідачем ні боржникові, ні суду, не долучено жодних документів ані на підтвердження розміру заборгованості та періоду її нарахування, ані взагалі доказів набуття права вимоги по вказаному договору кредитному відповідачем) - що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому за відсутності доказів наявності з боку позивача кредитного боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, а також не можливо визначити період нарахування зазначеної заборгованості , а отже і перевірити дотримання строків давності.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. - сплачений за подання зави про забезпечення доказів та заяви про забезпечення позову та на корить держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Доказів витрат на правову допомогу позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 49, 76,77-81, 82, 89, 259- 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи - приватний нотаріус Броварського районного округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчиком В.В. від 13 липня 2019 року № 2029 про стягнення з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () заборгованості в розмірі 29 416,45 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ( м. Київ, бульвар Вацлава Гавела , 6, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 28 квітня 2020 року.

Суддя О.А.Гуденко