Ухвала

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 757/31858/18-ц

провадження № 61-2515ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Семеновою Мариною Володимирівною, на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Позов мотивовано тим, що 02 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено депозитний договір № SAMDN3072 на виконання якого ОСОБА_3 було передано банку 5 783,84 євро. Відсоткова ставка за даним договором становила 12,5%. Згідно умов вказаного договору, з 04 жовтня 2016 року право розпоряджатися вкладом на власний розсуд отримала позивач.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою про повернення внесених на рахунок грошових коштів, однак вимога банком виконана не була, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду та просила позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за банківським вкладом у розмірі 5 783,84 євро, відсотки за користування банківським вкладом у розмірі 11 896,68 євро, 3% річних за договором у розмірі 536,18 євро.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 липня 2019 року змінено в частині суми стягнутих відсотків за користування банківським вкладом з 11 896,68 євро до 5 915,2 євро, а в решті рішення - залишено без змін.

07 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Семенова М. В. подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просила скасувати постанову апеляційного суду в частині визначення розміру стягнення суми нарахованих відсотків.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання касаційної скарги) передбачено, що у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова Форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно частини першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківською вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною першою статті 1064 ЦК України передбачено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджується ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані за рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за банківським вкладом та 3% річних за договором, врахували, що форму договору банківського вкладу було дотримано, припинення діяльності відділення банку на окупованій території не може вважатись підставою для відмови у повернені вкладу позивачу за її вимогою, та правильно дійшли висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача суми вкладу та 3% річних.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми нарахованих відсотків, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що проценти за період дії договору з 02 листопада 2009 року по 09 листопада 2017 року нараховуються за ставкою визначеною договором 12,5%, та складають 5 801,66 Євро, проценти за період дії договору з 10 листопада 2017 року по 04 березня 2018 року, тобто по день розірвання договору згідно заяви позивача, нараховуються за ставкою по вкладу помноженої на коефіцієнт 0,5 відповідно до пункту 9 договору та складають 112,90 Євро, проценти за період дії договору з 05 березня 2018 року по 14 квітня 2019 року нараховуються за ставкою «до запитання» 0,01 річних, та складають 0,64 Євро.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання касаційної скарги) суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Семеновою Мариною Володимирівною, на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун