СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/464/20
Провадження № 2/306/320/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю: секретаря судового засідання Пецко Ж.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до Неліпинської сільської ради, третя особа без самостійних вимог - Свалявська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 проживали дідусь ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та її бабуся ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після смерті дідуся, її бабусі, як спадкоємцю першої черги по закону перейшло все належне останньому майно, в тому числі вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. За час життя бабуся склала заповітне роспорядження на все майно на користь позивача ОСОБА_1 . Вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем вищевказаного майна. В даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в державній нотаріальній конторі право власності оформити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи, оскільки, за життя ні дідусь, ні бабуся не зареєстрували право власності на будинок в реєстрі речових прав, а тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

22.04.2020 р. ухвалою Свалявського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 38).

Сторони у підготовче судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Зокрема, позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи задоволення позовних вимог залишила на розсуд суду (а.с. 45-46, 48).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Згідно витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 13.01.2016 р., ОСОБА_4 (бабуся позивача) уклала шлюб з ОСОБА_5 , 1922 р.н., про що свідчить номер актового запису 38 від 31.08.1946 р. складений виконавчим комітетом Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, після реєстрації шлюбу такій присвоєно прізвище - ОСОБА_6 . 30.06.1960 р. даний шлюб між останніми було розірвано Свалявським райбюро ЗАГС (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , від перебування вказаного шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька - ОСОБА_8 (а.с. 13).

Згодом, на підставі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 09.07.1960 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 09.07.1960 р. уклала шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і після реєстрації одруження останнім присвоєно прізвище - ОСОБА_9 (а.с. 11).

Крім того, встановлено, що 21.10.1975 р. ОСОБА_8 уклала шлюб з шлюб з ОСОБА_10 , від перебування у даному шлюбі у таких - ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася донька ОСОБА_11 , яка згодом, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_7 одружилася з ОСОБА_12 .. Прізвища після одруження останніх зазначено - ОСОБА_13 (дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 21.10.1971 р., свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25.09.1976 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.07.1998 р.) (а.с. 14-16).

Згідно рішення Неліпинської сільської ради народних депутатів про безоплатну передачу земель у приватну власність та постійне користування від 02.06.1995 р. (архівний витяг від 27.03.2020 р.), сільська Рада народних депутатів безоплатно передала у приватну власність ОСОБА_2 , адреса проживання якого АДРЕСА_2 земельну ділянку 0,30 га для обслуговування житлових будинків і господарських будівель (а.с. 26-27).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 9).

Як убачається з довідки Неліпинської сільської ради № 417 від 03.04.2020 р., поштова адреса житлового будинку з с. Неліпино № 156 змінена на адресу АДРЕСА_1 в звязку з прийняттям рішення виконавчого комітету Неліпинської сільської ради від 25.12.1997 р. № 41 Про присвоєння назв вулиць з індивідуальною нумерацією в с. Неліпино (а.с. 28).

Довідками Неліпинської сільської ради №№ 419, 420 від 03.04.2020 р. встановлено, що згідно господарської книги 2 за 2001-2005 р., головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , до дня його смерті. На день смерті останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , такий був зареєстрований в даному житловому будинку разом з ОСОБА_3 , 1928 р.н. (дружиною), ОСОБА_14 , 1955 р.н. (падчеркою) та ОСОБА_10 , 1949 р.н. (зятем) (а.с. 25, 29).

У відповідності до заповіту від 26.06.2004 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складувалось, взагалі все те, що буде належати їй по закону на день її смерті заповіла позивачу ОСОБА_15 (а.с. 17).

Згідно повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 05.08.2014 р., ОСОБА_3 померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Відповідно до довідок Неліпинської сільської ради №№ 418, 421 від 03.04.2020 р.за 2011-2015 р. головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , до дня її смерті. На день смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 крім неї ніхто не був зареєстрований у житловому будинку за вказною адресою (а.с. 30-31).

Згідно довідки виданої КУП Свалявське РБТІ № 112 від 04.03.2020 року вартість вищевказаного житлового будинку в цінах 2020 року становить 32 732 грн. (а.с. 35).

Відповідно до технічного паспорту інвентаризаційна справа № 72/2020 від 04.03.2020 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 складається з А житлового будинку та № 1-2 огорожі (а.с. 19-24).

Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, виконуючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону й порушувати права інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленим законом.

Ст. 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі ..., той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину … .

З огляду на вищевикладене позов є обгрунтованим.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 81, 258, 263, 265, 273, 353 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканкою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

27.05.2020 року