печерський районний суд міста києва
03 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.
при секретарі Ткаченко Ю.М.,
розглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» про визнання припиненими трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі
ОСОБА_1 в червні 2019р. звернувся з позовом до відповідача про визнання припиненими трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те що з 28.05.2015р. було призначено на посаду генерального директора ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС». Враховуючи низький рівень заробітної плати , несвоєчасну виплату , бажаючи змінити місце роботи 17.12.2018р. написав заяву засновникам ТОВ про звільнення згідно ст..38 КЗпПУ та надіслав їх за адресами проживання . Листи були повернуто за зворотною адресою. Уповноважений на звільнення генерального директора орган ТОВ проігнорував його повідомлення про звільнення і не розглянув по суті заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених обов`язків по створенню нового виконавчого органу. Тому були порушені його права . Просить трудові відносини визнати припиненими з 28.12.2018р. в зв`язку зі звільненням з посади генерального директора на підставі ст..38 п.3 КЗпПУ.Зобов`язати ТОВ виплатити компенсацію за невикористану відпустку, заробітну плату за час вимушеного прогулу . Просив розглядати справу в його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився , про час розгляду повідомлявся за відомою адресою.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 27.05.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.
Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» № 16-К про призначення директора від 29.05.2015 року позивач приступив до виконання обовязків Генерального директора ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» з 29.05.2015 року на підставі протоколу № 1 Загальних зборів учасників ТОВ від 28.05.2015 року
З довідки з ЄДРПОУ вбачається, що керівником ТОВ ««ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» значиться позивач.
Статут ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС», зареєстрований та затверджений протоколом № 1 Загальних зборів учасників ТОВ ««ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» від 14.05.2010 року, учасниками ТОВ є ОСОБА_2 (90%) та ОСОБА_3 (10%)
Відповідно до п. 7.1 Статуту ,управління Товариством здійснюють загальні збори учасників, дирекція .
Положеннямип.7.17 Статуту Генеральний директор призначається та звільняється Загальними зборами учасників.
Порядок скликання загальних зборів визначений п.7.12,7.13, 7.14,7.15 Статуту.
Позивач 17.12.2018р. звернувся до засновників ТОВ з заявою про звільнення згідно ст..38 КЗпПУ з 31.12.2018р. та надіслав за адресами проживання . Як вказував позивач дані заяви отримані не були засновниками.
Позивач підписав наказ № 17/К від 27.12.2018р. про звільнення його з посади Генерального директора ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» з 28.12.2018р. за власним бажанням ст..38 КЗпПУкраїни . П.2 вказано , що головному бухгалтеру виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку.
Згідно з частини другої статті 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП Українитрудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям "приватне життя".
За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Зазначене відповідає приписам статті 61 Закону України «Про господарські товариства», за змістом якої скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, як носіїв відповідних корпоративних прав.
Встановлені у справі обставини, а саме: не ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний,не передання печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивач не вчинив необхідних дій щодо свого звільнення, не дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства.
Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими.
Разом з тим, особливість звільнення директора Товариства полягає в том, що воно віднесено законодавством до компетенції загальних зборів учасників/засновників Товариства.
У пункті 3 статті 65 Господарського кодексу України зазначено, що для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.
Відповідно до пункту 13 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.
Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку , заробітної плати за час вимушеного прогулу .
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів , щодо наявності заборгованості за невикористану відпустку . Вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними відповідно до ст..235 КЗпП України.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги безпідставні , не знайшли підтвердження в судовому засіданні та не встановлено порушень прав відповідачем які б підлягали захисту, не існує порушення права позивача на припинення трудових відносин.
Керуючись ст.38 КЗпП України , ст.ст.12,13,77,79, 81,263,280 ЦПК України, суд,
Відмовити в позові ОСОБА_1 до ТОВ «ПРАЙМ МІТ СЕРВІС» про визнання припиненими трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення .
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
Суддя Остапчук Т. В.