1Справа № 335/7266/20 2/335/2253/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Каравайко В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач у судове засідання, призначене на 11.08.2020 року, суду подала письмову заяву про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність.

На підставі ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено у відсутність сторін, без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи подану позивачем заяву про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів без розгляду, ту обставину, що цивільна справа по суті не розглядалася, а також обставини, в силу яких у позивача відпала необхідність у розгляді позову, суд приходить до висновку про можливість застосування п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, та залишення позову без розгляду.

Обставин, які б перешкоджали залишенню позовної заяви без розгляду, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 247, 257, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя В.В. Калюжна