Провадження № 2/359/531/2020
Справа № 359/6313/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення огорожі,-

В С Т А Н О В И В :

27.01.2020 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат, у якій просила вирішити питання про повну компенсацію усіх заявлених судових витрат (а.с.134-136).

Обґрунтовуючи заяву, зазначила, що 23.01.2020 р. вона прибула у призначене судове засідання, де стало відомо, що позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду. Вказує, що в це засідання підготувала документи на підтвердження розміру судових витрат у справі, однак у їх прийнятті було відмовлено, що вони завчасно не були спрямовані стороні позивача, та роз`яснено право на подання таких доказів протягом 5 днів від дати постановлення ухвали суду. Також зазначила, що позивач ОСОБА_1 , зловживаючи процесуальними правами, 11.07.2019 р. подав до суду пред`явлений до неї завідомо безпідставний і необґрунтований позов, який не був в достатній мірі вмотивований, обґрунтований, та не засновувався на вичерпних доказах. Вказує, що станом на 16.12.2019 р. вимоги позивача були задоволені у повному обсязі в позасудовому порядку, однак останній наполягав на позовних вимогах і категорично відмовився від укладання мирової угоди. У подальшому, 23.01.2020 р. склав заяву про залишення позову без розгляду. Вказує, що безпідставний позов ОСОБА_1 створив для неї цілий ряд вимушених змін і непередбачених витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зазначає, що була активним учасником процесу, з`являлася на виклики до суду, надавала пояснення, захищаючи своє право вимушена була звертатися до адвоката, щоб отримати кваліфіковану правову допомогу.

04.02.2020 р. позивачем ОСОБА_1 до суду подано заяву про зменшення суми витрат на правничу (правову) допомогу та стягнення понесених витрат судових витрат (а.с.158-161). В обґрунтування якої зазначив, що під час підготовчого провадження у справі відповідач усунула перешкоди в користуванні його земельними ділянками, демонтувала огорожу та встановила нову огорожу відповідно до межових знаків, чим задовольнила позовні вимоги, а тому подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, у відповідності до ст..257 ЦПК України. Також вказує, що поніс витрати на правничу допомогу: складання позовної заяви, збирання доказів, участь у судових засіданнях представника, складання процесуальних документів, а також сплати судового збору, а оскільки не має юридичної освіти, змушений був звернутися до фахівця в галузі права за правовою допомогою. Також зазначає, що розмір понесених витрат відповідачем по справі з урахуванням проведеної роботи його адвокатом Гирею М.М. є неспівмірним з розрахунком за надані послуги адвокатом. Вказує, що надані відповідачем документи, як доказ понесених витрат за надані правничі послуги, не відповідають вимогам щодо їх оформлення і не можуть бути належним доказом. З огляду на зазначене, у відповідності до ч.5 ст.137 ЦПК та ч.3 ст.142 ЦПК України, просив зменшити розмір судових витрат, за надання правничої (правової) допомоги, понесених відповідачем ОСОБА_3 , та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, понесені ним у справі за надання професійної правничої (правової ) допомоги в розмірі 5000 гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 764 грн. 40 коп.

Відповідач ОСОБА_3 заяву підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 просили суд зменшити розмір суми витрат на правничу(правову) допомогу, понесених ОСОБА_3 . Одночасно просили суд стягнути з ОСОБА_3 судові витрати, понесені ним у справі за надання професійної правничої ( правової ) допомоги в розмірі 5000 гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 764 грн. 40 коп.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_3 .

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 та відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Встановлено, що 23 січня 2020 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення огорожі без розгляду за заявою позивача( а.с.132,133).

Процесуальний порядок вирішення судом питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду, передбачений ч.ч. 5, 6 ст.142 ЦПК України.

Відповідно до ч.5ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, з огляду на зміст вказаної статті, на заявника покладається обов`язок довести фактичне понесення таких витрат, а також довести необґрунтованість дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст.141ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1)подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана),подання клопотання(заяви)для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2ст.44 ЦПК України.

Згідно роз`яснень зазначених у п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

З матеріалів цивільної справи вбачається, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові № 148/312/16-ц від 26 вересня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_3 , звертаючись до суду з заявою про відшкодування судових витрат, посилається на те, що позивач пред`явив необґрунтований і безпідставний позов.

При цьому, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Тому залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації. Крім того, як визнано відповідачем ОСОБА_3 , вона демонтувала огороджу, чим усунула перешкоди позивачу у користуванні належними ОСОБА_1 на праві власності земельними ділянками, після його звернення з даним позовом до суду.

Отже, відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч.9ст.141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Крім того, частинами першою та другою ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, як зазначено у ч. 3 ст. 134 ЦПК України.

Відповідно до частини 1,2 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України відзив повинен містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_3 30 жовтня 2019 року подала відзив на позовну заяву( а.с.53-58). Разом з тим, відзив на позовну заяву, що є першою заявою відповідача по суті спору, не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс, чи які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та вимоги про стягнення з іншої сторони судових витрати. У подальшому сторона відповідача не заявляла клопотання про поновлення строку на пред`явлення такої вимоги та не зазначала поважність причин пропуску такого строку.

Окрім того, відповідачем до заяви про відшкодування судових витрат долучено : -попередній(орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, складений представником позивача адвокатом Гиря М.М. 22 січня 2020 року; - ордер на надання правової допомоги у суді адвокатом Гиря М.М. серії АА № 149851 від 22.01.2020 р.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3943; письмові пояснення по справі від 23.01.2020р.; договір про надання правничої(правової) допомоги № 17-19/ц від 24 жовтня 2019 року; специфікацію до договору № 1 від 24 листопада 2019 року на суму 5000 грн.; квитанцію про внесення гонорару у готівковій формі № 17-19/ц від 24.11.2019 р. на суму 5000грн.; детальний опис наданих послуг адвоката від 22.01.2020р.(а.с. 140-154), які позивач та представник позивача вважають не належними доказами понесених витрат.

При цьому, сама квитанція про внесення гонорару у готівковій формі № 17-19/ц від 24.11.2019 р. на суму 5000грн., підписана та видана адвокатом, без доказів дійсного оприбуткування цих коштів у відповідності до норм податкового законодавства України - витягу з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за період листопад 2019 року, не може слугувати достатнім доказом понесення витрат на правничу допомогу відповідачем.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат у цивільній справі.

Щодо заяви ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем, у відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України, разом з позовною заявою не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, жодної заяви про надання ним доказів понесених витрат на правничу допомогу суду не надавав, та на день ухвалення рішення судом - 23.01.2020 року жодної заяви та жодного доказу понесення ним будь-яких витрат на правничу допомогу, суду не надав.

Відповідно до ст.. 141 п.8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі, сторона зробила про це відповідну заяву.

Докази понесення витрат на правничу допомогу позивачем, надані суду лише 04 лютого 2020 року, тобто вже після ухвалення рішення у справі.

Таким чином, підстави для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.141,142, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволення заяви відповідача ОСОБА_3 про відшкодування судових витрат, а також в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення огорожі - відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2020 року.

Суддя І. В. Муранова-Лесів