Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"27" травня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Солонської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22.11.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Костецькою Н.Г., зареєстрованого у БТІ м.Маріуполя за № 10553 від 10.12.1991 року. У вищезазначеному житловому будинку зареєстровані відповідачі. З моменту реєстрації по теперішній час відповідачі не мешкають у вказаному будинку. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні будинку. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці користуватись квартирою, вона не може оформити субсидію.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника, позовні вимоги підтримувала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник позивачки, яка діє на підставі ордеру, адвокат Васильєва Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 22.11.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., зареєстрованого Маріупольським БТІ за реєстраційним № 10553 від 10.12.1991 року, позивачка є одноосібним власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 19-13.07-1123 від 07.11.2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 особи, у тому числі і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказана інформація також підтверджується копією домової книги про реєстрацію громадян, що мешкають у будинку АДРЕСА_1 .

Згідно до акту № 36/19 від 08.11.2019 року, складеного головою КСН «Машинобудівельник», відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше трьох років не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчують свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказані докази у своїй сукупності свідчать, що відповідачі більше трьох років не проживають за місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі більше трьох років не проживають в АДРЕСА_1 , що підтверджується письмовими матеріалами справи.

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньої до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко