Номер провадження: 22-ц/813/3174/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Сувертак І.В. 30 вересня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2018 рку ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2-7).

В обґрунтування позову посилався на те, що 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. було вчинено виконавчий напис №65, яким запропоновано в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 742 913, 60 грн., звернувши стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 зазначала, що Кредитний договір №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року між нею та первісним кредитором АТ «Сведбанк» ніколи не підписувався, а тому вона не визнає будь-яку заборгованість.

Також зазначала, що в 2015 році ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року з ОСОБА_3 , ухвалою суду першої інстанції зазначений позов залишено без розгляду у зв`язку із неявкою позивача (ухвалу залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року).

В серпні 2018 року ОСОБА_1 отримала поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про відкриття виконавчого провадження №56889689 від 31 липня 2018 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 15 січня 2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №65.

Позивачка зазначала, що заборгованість за кредитним договором №1506/0808/45-040 не є безспірною, оскільки ще в листопаді-грудні 2014 року виник спір щодо наявності заборгованості.

Також позивачка вважала, що пропущено строки вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в рамках розгляду цивільної справи задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 65, вчиненого 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. (а.с. 58-59).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про заміну сторони у справі її правонаступником, що подане в межах розгляду цивільної справи, задоволено. Залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача ОСОБА_2 , як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 138).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2018 року шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №65, вчиненого 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. (а.с. 158-161).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було надано правової оцінки наявності досудової вимоги кредитора від 2010 року за Кредитним договором №1506/0808/45-040, що свідчить про порушення нотаріусом строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, апелянт вважає, що сума заборгованості за відсотками є спірною, а виконавчий напис вчинено на підставі недійсного розміру заборгованості, що тягне за собою визнання такого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 166-172).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що кредитна заборгованість позичальника ОСОБА_1 на дату вчинення виконавчого напису існувала, була саме такого розміру, як зазначено у написі та позивачем, на час вчинення виконавчого напису, зазначена сума кредитного боргу в судовому порядку не оспорювалася.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 05 серпня 2008 року уклала з ВАТ «Сведбанк» Кредитний договір № 1506/0808/45-040 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості). Відповідно до умов цього договору. ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 49 600 доларів США з терміном повернення 05 серпня 2033 року для розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 45,7 кв.м.

ОСОБА_1 отримано через касу банку 49 600 доларів США, що підтверджується Заявою про видачу готівки №2965875/0403 від 05 серпня 2008 року. (а.с. 79). Таким чином, зазначений кредитний договір є укладеним та дійсним.

Крім того, в якості забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та позичальником було укладено Іпотечний договір № 1506/0808/45-040-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л. І. 05 серпня 2008 року (а.с. 70-72).

В квітні 2010 року у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року, у неї станом на 20 березня 2010 року утворилась прострочена заборгованість перед AT «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») у розмірі 49 389,07 доларів США, з яких: 48 004,78 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 1 384,29 доларів США - заборгованість за відсотками та 1 541,37 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту (а.с. 66-69).

На початку грудня 2014 року позивач отримала від відповідача ПАТ «Дельта Банк» досудову вимогу вих. №31.4-08/13187/14 від 26 листопада 2014 року, якою ПАТ «Дельта Банк» повідомило позивача, що до нього перейшло право вимоги за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року (а.с. 14,15).

В 2018 році ПАТ «Дельта Банк» звернулось до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. щодо вчинення виконавчого напису для стягнення грошових сум з боржника ОСОБА_1 .

В серпні 2018 року Позивач ОСОБА_1 отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про відкриття виконавчого провадження №56889689 від 31 липня 2018 року з примусового виконання виконавчий напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 15 січня 2015 року та зареєстрованим в реєстрі за №65. (а.с. 38-43).

11 квітня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 уклали Договір №1272/К купівлі-продажду майнових прав, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1506/0202/45-040 від 05 серпня 2008 року перейшло до ОСОБА_2 .

При цьому, судом першої інстанції не було враховано, що у квітні 2010 року ОСОБА_1 отримала від АТ «Сведбанк» Повідомлення про зміну умов Кредитного договору №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року вих. №304 від 23 березня 2010 року, в якому АТ «Сведбанк» вказувало, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року, внаслідок чого у неї станом на 20 березня 2010 року утворилась прострочена заборгованість у розмірі 50 930,44 доларів США, з яких: 48 004,78 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 1 384,29 доларів США - заборгованість за відсотками та 1 541,37 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Також, АТ «Сведбанк» у повідомлені вимагало повне дострокове повернення кредиту в загальному розмірі 50 930,44 доларів США у строк до 22 квітня 2010 року (а.с. 13).

Отже, колегія суддів доходить до висновку, що саме з 23 квітня 2010 року у кредитора, яким на той час було АТ «Сведбанк» (право вимоги якого згодом перейшло до ПАТ «Дельта Банк», а потім до ОСОБА_2 ), виникло право вимоги за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року.

15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною вчинено виконавчий напис №65 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом не було враховано, що виконавчий напис №65 був вчинений майже через 5 років з моменту пред`явлення кредитором досудової вимоги.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше року.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку про те, що строк для вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою є строком позовної давності, у зв`язку із чим строк для вчинення виконавчого напису не є пропущеним, оскільки він був перерваний та має відраховуватись від моменту здійснення ОСОБА_1 останнього платежу по сплаті основної заборгованості за кредитним договором, тобто не з 2010 року, а з 09 липня 2014 року.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, однією із обов`язкових умов вчинення нотаріусом виконавчих написів, як особливої форми захисту цивільних прав, є дотримання імперативно встановлених Законом України "Про нотаріат" строків.

При цьому, статтею 88 Закону України "Про нотаріат" зазначені строки не визначено як позовну давність.

Судова та нотаріальна форми захисту цивільних прав є самостійними.

Виходячи із змісту статті 18 Цивільного кодексу України, звернення особи до нотаріуса за виконавчим написом є окремим способом захисту, відмінним від судового.

Тому, визначені в статті 88 Закону України "Про нотаріат строки є елементом встановленого цим законом порядку захисту цивільних прав нотаріусом, вони не є позовною давністю і не можуть застосовуватися за правилами Цивільного кодексу про позовну давність.

Відповідно, нотаріус має право вчинити виконавчий напис із дотриманням строків, встановлених статтею 88 Закону України "Про нотаріат".

Оскільки загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки, то вчинений 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною виконавчий напис №65 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , є вчиненим із порушенням строків, встановлених статтею 88 Закону України "Про нотаріат" (майже через п`ять років з моменту пред`явлення кредитором досудової вимоги), на підставі чого колегія суддів вважає виконавчий напис таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів враховує, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необгрунтованість вимог до боржника.

Судом першої інстанції не враховано наявність вищевказаної досудової вимоги - Повідомлення про зміну умов Кредитного договору №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року, та не надано правової оцінки тому факту, що пред`явлення кредитором досудової вимоги до боржника позбавляють його права у подальшому нарахувати відсотки за кредитним договором.

Так, у разі пред`явлення кредитором до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином, нарахування відсотків за Кредитним договором №1506/0808/45-040 від 05 серпня 2008 року мало бути припинено з тридцятого дня після пред`явлення ОСОБА_1 досудової вимоги від 23 березня 2010 року.

У Повідомленні від 23 березня 2010 року про зміну умов Кредитного договору №1506/0808/45-040 Банк зафіксував, що заборгованість за відсотками становить 1 384, 29 дол. США. Однак, згідно з оскаржуваним Виконавчим написом від 15 січня 2015 року, сума заборгованості за відсотками становить вже 2 456,75 дол. США.

Вказане свідчить про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинила виконавчий напис №65, не встановивши дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 , що є підтвердженням того, що заборгованість ОСОБА_1 є спірною, а судом першої інстанції вказане не прийнято до уваги,

Відповідно до статті 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що сума заборгованості за відсотками є спірною, що також є підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №65, вчинений 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 16 квітня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе