Справа 484/175/20
Провадження 2/484/462/20
Рішення

іменем України

23 квітня 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Закревського В.І.,

секретаря судового засідання - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона з відповідачем у період з вересня 2014 року по липень 2018 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, які не реєстрували в органах ВРАЦСу. Згодом, в них народився син, в свідоцтві про народження якого відповідач вказаний батьком, та який на даний час перебуває на утриманні матері проживаючи з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та матері не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином трирічного віку.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмове клопотання в якому підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, як дружини, у вказаному в позовній заяві розмірі.

26.02.2020 року до суду відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, у зв`язку із чим підготовчий судовий розгляд справи був відкладений на 11.03.2020. року.

11.03.2020 року відповідач не з`явився. 10.03.2020 року до суду через електронну пошту від імені ОСОБА_2 надішли заперечення на позов, в яких позовні вимоги останній не визнає в повному обсязі та зазначає, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з позивачем однією сім`єю не проживав, але мав з нею разові статеві стосунки, від яких народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, ОСОБА_2 вказує, що сплачує за оренду житла, має кредитні зобов`язання у АТ КБ «Приватбанк», має мінливий заробіток, а тому не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами. Вважає, що у позивача відсутнє право на її утримання батьком дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Підготовчий судовий розгляд справи був відкладений на 25.03.2020 року.

25.03.2020 року через неявку відповідача підготовчий судовий розгляд було черговий раз відкладено на 16.04.2020 року.

16.04.2020 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву не подав, а надав заперечення, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи та заперечень відповідача.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Судом об`єктивно встановлено, що сторони у період з вересня 2014 року по липень 2018 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, які не реєстрували в органах ВРАЦСу у встановленому порядку.

Від даного громадянського шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні своєї матері, при цьому батьком дитини, згідно дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.01.2020 року де є відповідач ОСОБА_2 , а тому він, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 51 ч. 2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, дійсно, згідно положень ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

На даний час дитина перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виданою виконавчим Чаусянської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 01 від 08.01.2020 року.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.

Правова позиція ВСУ у справі № 6-3066цс15: За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Як встановлено судом, позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки державна соціальна допомога, яку вона отримує на дитину є недостатніми для нормального прожиття, до того ж інших доходів вона не має .

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що він має мінливий дохід, оскільки вказане жодним доказом не підтверджено, ОСОБА_2 не зазначає джерело та розмір мінливого заробітку, доказів того, що він має обмеження в праці, відсутні. Крім того, відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оплата кредитних зобов`язання, оренди житла не є поважною підставою, для звільнення відповідача від сплати аліментів.

Крім того, доводи відповідача, з приводу того, що позивач не має права на отримання аліментів від батька дитини, до досянення дитиною трьох років через те, що вони не перебували у шлюбі між собою спростовується ч.2 ст. 91 СК України, яка чітко вказує, щожінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 77 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі, а відповідно до ч.ч. 1 та 2 т. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дружині та дитині, оскільки при відсутності даних про його поганий стан здоров`я, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його малолітньої дитини та колишньої громадянської дружини, тому суд приходить до висновку про можливість визначення та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Оскільки позивачка подала позов 21.01.2020 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI із відповідними змінами і доповненнями, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

При подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути належний до сплати судовий збір за ставками, визначеними ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 840 грн. 80 коп., як за вимогу майнового характеру).

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с.Мічуріно Первомайського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 21.01.2020 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) 80 грн.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2020 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Мічуріно Первомайського району Миколаївської області, зареєстрований за адречою: АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: