Справа №751/859/20
Провадження №2/751/456/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

за участю секретаря Чвірової О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що вона є власником 3/50 частини вищевказаного житлового будинку. ОСОБА_2 був зареєстрований в 2016 році в її будинку, однак ніколи там не проживав, його особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в утриманні житла не приймає. У зв`язку з реєстрацією відповідача, вона позбавлена в повній мірі розпоряджатись своєю власністю. Посилаючись на ст. 319 ЦК України, 71, 72, 150 ЖК Української РСР просить задовольнити її позов.

Ухвалою судді від 20.02.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до ст. ст. 223, 280-282 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності відповідача, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши доводи позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 3/50 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Договором дарування від 29.07.1995.

Відповідно до відомостей обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 18.02.2020, довідки Управлінння адміністративних послуг ЧМР № 1400 від 06.02.2020 та копії домової книги, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований: за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.12, 20).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що їй відомо, що дружина ОСОБА_2 попросила позивача на тиждень прописати чоловіка для отримання ним пенсії. Ніколи його не бачила у позивача в будинку, він ніколи там не жив.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача. ОСОБА_1 проживає разом з донькою та зятем. Відповідача ОСОБА_2 ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є приятелькою позивача та часто буває у неї дома. Відповідача ніколи не бачила.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування її житловим будинком.

Статтею 9 ЖК Української РСР визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у встановлених випадках.

Згідно ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з правовою позицією ВС України, що викладена у постанові від 16.11.16 р. у справі № 688/63/15-ц, положення ст. ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності квартиру від будь - яких осіб, у т. ч. осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Водночас відповідно до ст. 391 ЦК України позивач як власник квартири через суд має право усувати усі перешкоди у користуванні спірною квартирою як своїм майном, згідно зі ст. 328 ЦК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є, зокрема, квартира, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Аналізуючи досліджені докази, показання свідків, суд враховує, що відповідач значиться як такий, що зареєстрованим у житловому будинку позивача, разом з тим, житлом для проживання не користувався, членом сім`ї власника будинку не є.

Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Будь-які правочини, на підставі яких відповідач був би наділений правом на користування спірним житлом (найм, оренда, позичка, тощо) не вчинялись. Інших передбачених чинним законодавством підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач не є членом сім`ї позивача, за місцем реєстрації ніколи не проживав, така реєстрація є порушенням прав позивача, який позбавлений можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд дійшов висновку про відновлення порушених прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду , шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 20.05.2020.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий - суддя І. В. Цибенко