БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/166/2020
Провадження № 2/497/266/2020
20.05.2020 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря - Ковтун О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства "Болградське бюро технічної інвентаризації" про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та про визнання права власності,
Позивач звернулася до суду з названим позовом (а.с.1-5), який неодноразово уточнювала (а.с.31-35), згідно останньої редакції позовних вимог (а.с.47-54) просить постановити рішення, яким:
- скасувати (припинити) реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , номер витягу:11238689 від 17 липня 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип об`єкта: домоволодіння, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , номер запису:406 в книзі: 4;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 на її, позивача користь судові витрати в сумі 1681.60 гривен.
В обґрунтування позовних вимог стверджує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року по 26 червня 2018 року, що підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25 червня 2018 року.
Під час шлюбу, її родині рішенням 14-ої сесії 23-го скликання Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 05 лютого 2001 року було виділено земельну ділянку площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка була оформлена на ім`я ОСОБА_2 , так як він звернувся до сільської ради з заявою про виділення земельної ділянки від свого імені.
У 2006 році на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ними за спільні кошти та спільною працею був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, на який в подальшому Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 та було видано свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок.
З урахуванням викладеного, не зважаючи на ту обстановку, що право користування на земельну ділянку та право власності на побудований житловий будинок були зареєстровані лише на ім`я відповідача ОСОБА_2 , як одного з подружжя, це майно вважається спільним сумісним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві власності на вищевказане спільне майно є рівними, тому вона, позивач має намір здійснити відповідну реєстрацію належної їй 1/2 частки в спільному сумісному майні подружжя на своє ім`я. Зазначене стало приводом для звернення до суду.
Ухвалою від 20.02.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду (а.с.42).
10.03.2020 року на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.47-54).
Ухвалою суду від 24.03.2020 року підготовчий розгляд відкладено та повторно призначено на 15.04.2020 року о 09:00 годині, крім того заяву позивача про уточнення позовних вимог задоволено (а.с.56).
Ухвалою суду від 15.04.2020 року підготовчий розгляд закрито та призначено справу до судового розгляду на 20.05.2020 року о 13:00 годині (а.с.65).
Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.43,57,67). Подала заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у її відсутність в заочному порядку (а.с.62).
Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.43,57,67), що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та довідкою сільської ради (а.с.44).
Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Суд щоразу направляв повідомлення про виклики в судові засідання, в тому числі на 15.04.2020 року. Однак, усі листи повернулися без вручення з відміткою листоноші «Не отримано адресатом» (а.с.59-60, 68-69).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було.
Представник відповідача КП «Болградське БТІ» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.67). Будь-яких заяв, пояснень, чи письмового відзиву до суду не подав.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.62).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу з 23 грудня 1995 року, та який розірвано на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 25.06.2018 року, справа №497/534/18 (а.с.13-14).
Під час шлюбу подружжю Соловйових рішенням 14-ої сесії 23-го скликання Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 05 лютого 2001 року було виділено земельну ділянку площею 0.25 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка була оформлена на ім`я ОСОБА_2 , так як він звернувся до сільської ради з заявою про виділення земельної ділянки від свого імені (а.с.12).
У 2006 році на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , подружжям ОСОБА_3 за спільні кошти та спільною працею був побудований житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами (а.с.16-18), на який в подальшому Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 та було видано свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок (а.с.19, 20).
Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстровим №4-406 від 06.06.2006 року власником зазначено ОСОБА_2 (а.с.16-18).
В свідоцтві про право власності на нерухоме майно за №463 від 17.07.2006 року єдиним власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_2 (а.с.21).
Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємство Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації за №11238689 від 17.07.2006 року, домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується зареєстроване право власності за ОСОБА_2 (а.с.20).
Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області довідкою від 30.01.2020 року за №220 підтвердила, що в зазначеному домоволодінні зареєстровані і фактично проживають: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 син. А також зареєстрований чоловік - ОСОБА_2 , але не проживає (а.с.24).
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
В силу ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає за можливе задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі.
Щодо судових витрат.
Позивачем понесено витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 1681.60 гривен.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст.141 ч.1 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються у повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 1 681.60 гривен.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 110, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та про визнання права власності - задовольнити.
Скасувати (припинити) реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип об`єкта: домоволодіння, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , номер запису: 406 в книзі: 4, (витяг серії ССа № 475380 , виданий 17 липня 2006 року Комунальним підприємством Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації, номер витягу:11238689 від 17 липня 2006 року).
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 22.12.1997 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 09 серпня 2018, органом 5129, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 09 серпня 2018, орган, що видав паспорт 5129, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 22.12.1997 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати в сумі 1 681.60 гривень (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо … подання заяви про перегляд заочного рішення, … апеляційного оскарження, … продовжуються на строк дії такого карантину".
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя _____________ С.В. Кодінцева