Справа № 523/2519/20
Провадження №2/523/2251/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2020 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В., що заявлений по цивільній справі № 523/2519/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 14 лютого 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення.

У відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідь на запит про місце реєстрації відповідача на адресу суду надійшла 03 березня 2020 року. Відповідач зареєстрований за зазначеною позивачем адресою.

Ухвалою суду від 03 березня 2020 року зазначений позов залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору по справі у розмірі 10510 гривень.

26 травня 2020 року по зазначеній справі надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Сувертак І. В. від розгляду зазначеної цивільної справи.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що їй створюються штучні перешкоди у доступі до правосуддя, через встановлення обов`язку сплатити судовий збір у справі у розмірі 10510 грн., а згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Також по іншій справі (523/3221/16-ц) суддя Сувертак І. В. проголошувала ухвали про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду, котрі судом апеляційної інстанції було скасовано, тому у неї виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, у зв`язку з чим зазначений суддя не може брати участь у подальшому розгляді зазначеної цивільної справи та підлягає відводу.

Також, 26 травня 2020 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 03 березня 2020 року про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру заборгованості та їх стягнення без руху.

Відповідно до ч.7 ст.39 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч.8 ст.39 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У відповідності до Бангалорських принципів об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Однак заявником не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про наявність таких обставин, а також не зазначено жодних доказів, які підтверджували вказані обставини.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача на те, що суддею, на її думку, створюються їй перешкоди до доступу до правосуддя шляхом проголошення ухвали суду від 03 березня 2020 року, такі обставини не є підставою для відводу судді.

Наведене повністю узгоджується із приписами ст. 36 ЦПК України, відповідно до якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу. Незгода із рішенням суду може бути викладена стороною у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, яка є предметом розгляду апеляційного суду (ст.352 ЦПК України). Незгода із ухвалою суду може бути викладена у апеляційній скарзі окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України; заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії" ).

Таким чином, суд вважає, що даний відвід є безпідставним і необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне передати заявлений відвід головуючому-судді Сувертак І.В., для визначення судді, у порядку, встановленому частиною першою статті 36,40 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3 ,4 10-14,18, 36-40, 352, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Вважати заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючому - судді Сувертак І.В. необґрунтованим.

Передати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді до канцелярії Суворовського районного суду м. Одеси для визначення автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч.1 ст. 33 ЦПК України, судді, який буде вирішувати питання про відвід судді по суті.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя