Провадження № 2/344/3076/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна угода) №б/н від 20.01.2014 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 7665,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Позивач зазначив, що відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язків за кредитним договором станом на 28.07.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 20 583.59 грн., з яких: 5094.85 грн. - заборгованість за кредитом, 4687.87 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10 800.87 грн. заборгованість за пенею. Виходячи з наведеного, ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 відповідно до заяви позичальника №DNH4KP95541111 від 23.10.2006 року отримала в ЗАТ КБ «Приватбанк» (назву якого вподальшому змінено на АТ КБ «ПриватБанк») кредит у розмірі 2 148,90 грн. на строк 24 місяці, по 23.10.2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.

В позові Банк зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ними та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню Кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць розрахункових від сум залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду, що заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між нею та банком кредитно заставний договір підписавши Заяву позичальника.

20.01.2014 між ПАО КБ «ПриватБанк» (назву якого вподальшому змінено на АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил наданого продукту кредитних карт, відповідно до якої п.1.1.1 передбачено зменшення заборгованості в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: 0,0 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 2977,45, штраф на 0,00 грн. Згідно 1.1.2 заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди становить 8226,39 грн.

Пунктом 1.1.3 передбачено, що дата закінчення погашення заборгованості по Договору 1 - 31.01.2016 рік.

Згідно п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил наданого продукту кредитних карт від 20.01.2014 року банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 7665,39 грн. на термін 24 міс., з 20.01.2014 року по 31.01.2016 рік шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 7665,39 грн. в обмін на зобов' язання позичальника на повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту вказаних у заяві.

Згідно п.2.8 передбачено, що при порушенні позичальником обов`язку по погашенні кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний у Умовах та Правилах за кожний день прострочки.

Згідно довідки виданої АТ «Приват Банк» ОСОБА_1 20.01.2014 року видано кредитну картку із терміном дії до серпня 2017 року.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) 20.01.2014 року був відкритий рахунок, 20.01.2014 року відбулася зміна кредитного ліміту та встановлено кредитний ліміт на суму 7665,39 грн; 06.04.2020 року зменшено кредитний ліміт на суму 0,00 грн; 07.04.2020 року зменшено кредитний ліміт на суму 0,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 28.07.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 20 583.59 грн., з яких: 5094.85 грн. - заборгованість за кредитом, 4687.87 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10 800.87 грн. заборгованість за пенею.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У генеральній угоді від 20 січня 2014 року встановлена процентна ставка 1,5% в місяць на залишок заборгованості.

Що стосується пені, то згідно п.2.8 зазначеної угоди передбачено, що при порушенні позичальником обов`язку по погашенні кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний у Умовах та Правилах за кожний день прострочки.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача і позивач не надав суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника в частині стягнення пені за прострочене зобов`язання.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача пені, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу наведеної норми слідує, що така передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Як встановлено судом Генеральна угода про реструктурізацію заборгованості від 20.01.2014 року. була укладена із терміном дії на 24 місяці з 20.01.2014 року по 31.01.2016 року, таким чином згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20.01.2014 року, укладеного між Приват Банком та ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості станом на 31.01.2016 року, тобто по термін дії генеральної угоди, в сумі 4788,40 грн. залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 843,81 грн. заборгованість за відсотками, а в решті вимог позову слід відмовити, оскільки після 31.01.2016 року відповідач не користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, який не змінювався, нарахування процентів після закінчення строку дії договору не передбачено, а позивач має право звернутися про стягнення процентів, передбачених ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі (5632,21 грн : 20 583,59 грн = 0,2736 %; 2102.00 грн х 0,2736 % = 575 грн, 10 коп.).

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , суму заборгованості за кредитним договором б/н від 20.01.2014 року у розмірі 4788 (чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень 40 копійок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 843 (вісімсот сорок три) гривні 81 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , витрати по сплаті судового збору у розмірі 575 (п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Суддя Татарінова О.А.