Постанова

Іменем України

13 травня 2020 року

м. Київ

справа № 295/1197/17-ц

провадження № 61-34925 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ;

треті особи: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, Житомирська міська рада;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну

скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного

суду Житомирської області у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С., від 04 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, Житомирська міська рада, про виселення

із житлового приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2009 року житлово-експлуатаційною дільницею об`єднання «Житомирсільбуд» (далі - ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд») йому було видано ордер на вселення

у кімнати №№ АДРЕСА_5, АДРЕСА_2 ,

проте вселитися у ці кімнати він немає можливості, оскільки їх займають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вселилися

у ці кімнати у 1998 році, як до кімнат гуртожитку на підставі ордерів

з тимчасовою реєстрацією, останній з яких був виданий до 31 грудня

2005 року. На даний час відповідачі у спірних кімнатах не зареєстровані, рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради про затвердження та надання спірних кімнат їм у користування не приймалося, ордер на їх вселення також не видавався. Крім того, ОСОБА_3 має інше житло,

в якому він зареєстрований, а саме - квартира АДРЕСА_3 .

Таким чином, відповідачі на цей час без жодних правових підстав, без реєстрації, маючи інше житло, проживають у спірних кімнатах, чим перешкоджають йому вільно користуватися ними. Відсутність правових підстав на проживання відповідачів у спірних кімнатах, а також підстав для визнання недійсним виданого йому ордеру від 25 травня 2009 року встановлено рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2013 року, що набрало законної сили. Він зареєстрований у спірних кімнатах, сплачує комунальні платежі, проте змушений проживати у кімнатах №№ 507, 508 разом зі своєю сім`єю і двома неповнолітніми дітьми. Самоправно займаючи житло, перебуваючи у ньому без будь-яких правових підстав, відповідачі перешкоджають йому та його сім`ї користуватися ним.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд висилити

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з неповнолітньою дитиною -

ОСОБА_4 із незаконно займаних ними кімнат № № АДРЕСА_5 ,

АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кімнат № № АДРЕСА_5,

АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що виданий

25 травня 2009 року ордер надає право позивачу на вселення у спірні

житлові кімнати та є чинним, що випливає зі змісту преюдиційних судових рішень. Відповідачі, продовжуючи проживати у спірних кімнатах після

31 грудня 2005 року, тобто після закінчення їх тимчасової реєстрації

за ордером від 27 квітня 2005 року, самоправно зайняли ці кімнати, право користування якими належить позивачу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2017 року скасовано

та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачем

не доведено правомірності набуття ним права на спірні житлові кімнати, так як виданий йому ордер на вселення від 25 травня 2009 року був виданий підприємством, яке на час видачі такого ордеру вже не існувало. Крім того, ордер від 25 травня 2009 року був виданий на житлову площу у гуртожитку, тоді як станом на травень 2009 року будинок, в якому знаходяться спірні житлові кімнати, має статус житлового будинку, а тому, вказаний ордер не надає законного права позивачу на зайняття спірного житла. При цьому апеляційний суд вказав? що встановлені рішенням суду, що набрало

законної сили, обставини щодо дійсності ордеру від 25 травня 2009 року преюдиційного значення у цій справі немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а рішення районного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Богунського районного суду м. Житомира.

У липні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки

та піклування Житомирської міської ради, Житомирська міська рада, про виселення із житлового приміщення призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд належним чином не дослідив усіх обставин справи. 25 травня 2009 року йому було видано ордер на спірні житлові кімнати, проте використовувати ці кімнати для проживання він немає можливості, так як їх займають без жодних правових підстав відповідачі. При цьому відповідачі не зареєстровані у цих кімнатах, а відповідач ОСОБА_3 має інше житло у

АДРЕСА_3 , де він зареєстрований. Апеляційний суд помилково послався на відсутність його права на спірне житло, оскільки проігнорував обставини, які встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили. Так, ордер, який посвідчує його право користування спірним житлом, є чинним, ніким не скасований та не відкликаний, при цьому питання щодо дійсності виданого йому ордеру від 25 травня 2009 року було предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_2 , у задоволенні якого їй було відмолено. Крім того, у справі, яка переглядається, вимог про недійсність цього ордеру не заявлялось, оскільки зустрічний позов до нього не пред'являвся. На цей час його право на спірне житло посвідчується фактом реєстрації, у той час, коли відповідачі у спірних житлових кімнатах не зареєстровані.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 травня 2009 року начальником ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд»

ОСОБА_1 було видано ордер на житлову площу, а саме кімнати №№ АДРЕСА_5,

АДРЕСА_2 . На теперішній час ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою та сплачує комунальні платежі (т. 1, а. с. 14, 26, 36-55).

У вказаних кімнатах проживають відповідачі: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та їх неповнолітній син - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вселилися до цих кімнат на підставі ордерів

на житлову площу, що видавалися на тимчасове проживання на ім'я ОСОБА_5 , а саме: з 23 червня 1998 року по 23червня

1999 року; з 11 серпня 1999 року по 23 липня 2000 року; з 08 серпня 2000 року до 08 серпня 2001 року; з 20 листопада 2001 року до 20 листопада 2002 року; з 21 грудня 2002 року до 21 грудня 2003 року; з 23 квітня 2004 року

до 23 квітня 2005 року; з 20 травня 2005 року до 31 грудня 2005 року

(т. 1, а. с. 197-202).

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України станом на 09 лютого 2017 року відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрованими за адресою по АДРЕСА_2 не значяться, а

ОСОБА_3 зареєстрований у

АДРЕСА_3 (т. 1, а. с. 23, 24, 25).

Згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 (т . 1 , а. с. 230).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області

від 05 березня 2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_6

до ОСОБА_7 , Житомирської міської ради, Житомирської обласної

ради, третя особа - управління державної міграційної служби України

в Житомирській області, про визнання ордеру від 25 травня 2009 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , на кімнати №№ АДРЕСА_5, АДРЕСА_2 недійсним, зобов`язання зняти ОСОБА_1 з реєстраційного обліку із вказаних вище жилих приміщень, визнання за позивачами права

на користування жилими приміщеннями - кімнатами №№ АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 та зобов`язання реєстрації їх в цих жилих приміщеннях відмовлено за безпідставністю (т. 1, а. с. 6-10).

Зі змісту вищевказаних судових рішень вбачається наступне: «Житомирському об`єднанню «Житомирсільбуд», яке згідно з рішенням Житомирського міськвиконкому від 05 грудня 1995 року було перереєстроване у ВАТ «Сільський будівельник», рішенням від 09 грудня

1996 року перереєстроване в ЗАТ «Сільський будівельник», а рішенням Житомирського міськвиконкому від 05 січня 2001 року № 02-ЖСЮ було ліквідоване та вилучене з Єдиного державного реєстру підприємств

та організацій України, належав гуртожиток по АДРЕСА_2 та була підпорядкована житлово-експлуатаційна дільниця об`єднання «Житомирсільбуд» (далі - ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд») без права юридичної особи (а. с.100, 101). 03 червня 2008 року Житомирський окружний адміністративний суд виніс рішення про припинення юридичної особи - Житлово-експлуатаційної дільниці об`єднання «Житомирсільбуд» (код 05441298). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців на даний час підприємство в реєстрі не знайдено (а. с. 27, 28).

Рішеннями Житомирського міськвиконкому від 10 листопада 2006 року

№ 837 та від 28 грудня 2007 року № 503 гуртожитку по

АДРЕСА_2 було надано статус житлового будинку і останній був прийнятий у комунальну власність міста від ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» (а. с. 69, 70).

Рішенням п`ятнадцятої сесії обласної ради 5 скликання від 26 червня

2008 року № 571 було вирішено передати із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста області у комунальну власність м. Житомира безоплатно ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» та будинок за адресою:

АДРЕСА_2 (а. с.100-101). Однак, передати його

у комунальну власність міста за актом приймання-передачі не вдалося.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у будинку по АДРЕСА_2 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-135», яка займається управлінням нерухомого майна (а. с. 26, 31).

На час розгляду справи у судовому засіданні було встановлено, що у квартирі АДРЕСА_9 з 1998 року проживають позивачі, які заселились до спірного помешкання, як кімнати гуртожитку, на підставі ордеру. Останній був виданий 27 квітня 2005 року ЖЕД об`єднанням «Житомирсільбуд» з тимчасовою реєстрацією та підписаний начальником ЖЕД об`єднанням «Житомирсільбуд» Барановською М. Н. (а. с. 11) і були зареєстровані в цих приміщеннях до 31 грудня 2005 року (а. с. 43).

Відповідно до статей 4, 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд включає в себе жилі будинки та жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд), будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих Рад.

Відповідно до статей 51, 52 ЖК Української РСР та пунктів 20, 58, 69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання

їм жилих приміщень», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР І Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (зі змінами), жилі приміщення

в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом місцевої ради, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом міської ради. Враховуючи, що відповідне рішення виконком Житомирської міської ради про затвердження та надання даного спірного приміщення позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не приймав, ордер на вселення до спірного помешкання позивачам виконкомом, відповідно до статті 58 ЖК Української РСР, що є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, також не видавався, підстав для визнання за ними права на користування спірним помешканням у суду немає.

Посилання позивачів на ті обставини, що вони на підставі ордеру

від 27 квітня 2005 року начальника ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» Барановської М. М. заселились у спірну кімнату гуртожитку, де і проживають по теперішній час, сплачуючи за житлово-комунальні послуги, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки останні

у встановленому законом порядку не набули права на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_9 , незалежно від тривалості проживання у ній, проведення ремонту та оплати за житлово-комунальні послуги».

Крім того, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2015 року у задоволенні позову об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-135» до ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , про виселення відмовлено, оскільки позивачем не доведено, які його права порушено діями відповідачів і які підлягають захисту судом (т. 1, а. с. 243).

Вказаним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 вселилась та проживала

у кімнатах № АДРЕСА_10, АДРЕСА_11 (на даний час кімнати АДРЕСА_5-АДРЕСА_2 ) у гуртожитку

по АДРЕСА_2 з 1998 року на підставі ордерів, які щорічно видавались ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд». У 2002 році у вказаному житлі був зареєстрований малолітній син ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Право на проживання в цих кімнатах відповідачі мали до 31 грудня 2005 року. З 01 січня 2006 року родина ОСОБА_10 проживає у вказаних вище кімнатах без реєстрації».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального

та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального

чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

У частині першій статті 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Положеннями статей 51, 52 ЖК Української РСР визначено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів,

а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Статтею 58 ЖК Української РСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.

Ордер - правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім`єю

у жиле приміщення.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 посилався на те, що 25 травня

2009 року ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» було видано йому ордер

на вселення у кімнати №№ АДРЕСА_5, АДРЕСА_2 , проте вселитися у ці кімнати він немає можливості, оскільки їх займають без жодних правових підстав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, зі змісту рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 14 січня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 05 березня 2013 року, вбачається, що «рішенням п`ятнадцятої сесії обласної ради 5 скликання від 26 червня 2008 року

№ 571 було вирішено передати із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міста області у комунальну власність м. Житомира безоплатно ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» та будинок за адресою:

АДРЕСА_2 (а. с.100-101). Однак, передати його у комунальну власність міста за актом приймання-передачі не вдалося.

Рішенням Житомирського міськвиконкому від 10 листопада 2006 року

№ 837 та від 28 грудня 2007 року № 503 гуртожитку по

АДРЕСА_2 було надано статус житлового будинку і останній був прийнятий у комунальну власність міста від ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд» (а. с. 69, 70).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України у будинку по АДРЕСА_2 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАДІЯ-135», яка займається управлінням нерухомого майна (а. с. 26, 31).

Крім того, Житлово-експлуатаційна дільниця була підпорядкована об`єднанню «Житомирсільбуд». Об`єднання «Житомирсільбуд» ліквідоване 05 січня 2001 року (а. с. 173). При цьому 03 червня 2008 року Житомирський окружний адміністративний суд виніс рішення про припинення юридичної особи - ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд». Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців вказане підприємство у реєстрі не значиться».

Отже, ордер від 25 травня 2009 року, яким ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, було видано організацією - ЖЕД об`єднання «Житомирсільбуд», яке ліквідоване у 2001 році.

При цьому згідно з частиною другою статті 58 ЖК Української РСР ордер на вселення може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Тобто на вільне як юридично, так і фактично.

Натомість, ордер від 25 травня 2009 року на вселення ОСОБА_1 у житлові кімнати №№ АДРЕСА_5, АДРЕСА_2

було видано на фактично зайняте відповідачами житлове приміщення. При цьому немає значення правова підстава їхнього проживання, так як при видачі на це саме житло ордера іншій особі, це житло має бути вільним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов правильного висновку про відсутність

у позивача підстав вимагати виселення відповідачів.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що питання правомірності видачі йому 25 травня 2009 року ордеру на вселення у спірні житлові кімнати було предметом судового розгляду у справі № 2-176/12 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та у задоволенні цього позову було відмолено рішенням суду від 14 січня 2013 року, що набрало законної сили,

є безпідставними, так як встановлені вищевказаним судовим рішенням обставини преюдиційного значення для вирішення цієї справи не мають, оскільки позивачам було відмовлено у позові з інших правових підстав, а не з підстав законності видачі ОСОБА_1 ордеру від 25 травня 2009 року.

Ці обставини взагалі не досліджувались.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня

2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк