Справа № 182/5376/19
Провадження № 2/0182/659/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі-Банк) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступні обставини.

З 18.04.2011 року вона працювала на посаді діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», згідно наказу № 866 від 18.04.2011 року. 08.01.2019 року вона отримала попередження про зміну істотних умов праці, згідно яких змінюється місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д), та попереджено, що у разі не надання згоди на продовження роботи із зазначеними змінами істотних умов праці, упродовж двох місяців трудовий договір з нею буде припинено на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що отриманий нею наказ про зміну істотних умов праці № 12 від 08.01.2019 року не містить жодного посилання на об`єктивні обставини, які зумовлюють необхідність запровадження змін в організації виробництва праці. Наказом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» № 236-к від 12.03.2019 року її було звільнено з роботи з 15.03.2019 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Вважає, що її звільнення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства та трудових прав, а тому наказ № 236-к від 12.03.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню. З 14.01.2019 року вона захворіла і перебувала на лікарняному до 29.03.2019 року, її звільнення відбулося в період її непрацездатності, що є порушенням ст. 40 КЗпП України. Крім того, відповідачем не враховано, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є єдиним годувальником в сім`ї. Вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням. Також у результаті незаконного звільнення їй була заподіяна моральна шкода. Вона зазнала душевного болю та страждань, оскільки після отримання попередження про зміну істотних умов праці їй стало погано через те, що вона може опинитися без роботи. Після отримання наказу про звільнення в момент перебування на лікарняному її здоров`я дуже погіршилося. В результаті цього їй було призначено другу групу інвалідності пожиттєво, причиною чому стали її переживання щодо незаконного звільнення. Весь час, після звільнення вона та її сім`я перебували у стресовому стані, без засобів до існування. Крім того, після звільнення вона не може влаштуватися на роботу. Моральну шкоду оцінює в 120000,00 грн.

Вказала, що дізналася про порушення своїх прав 28.03.2019 року, коли була ознайомлена з наказом про звільнення. Вважає, що строк звернення до суду нею пропущений з поважних причин оскільки з 14.01.2019 року по 15.03.2019 року вона перебувала на лікарняному. Після того, як була ознайомлена з наказом про звільнення, вона постійно хворіла, зверталась до лікарів, проходила лікування, у зв`язку з чим не могла звернутись за правовою допомогою для оскарження наказу про звільнення. Просить врахувати те, що вона є особою з інвалідністю та те, що вона самостійно виховує сина, так як з колишнім чоловіком вони не спілкуються та не отримують від нього ніякої допомоги. Вказала, що лише в липні вона звернулась за правовою допомогою до Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, так як не мала коштів звернутися до адвоката, що позовну заяву їй було видано 06.08.2019 року.

На підставі викладеного, просить суд визнати поважними причини пропуску та поновити процесуальний строк, встановлений законом для звернення до суду з даним позовом, та визнати незаконним та скасувати наказ АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» № 236-к від 12.03.2019 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 , поновити її на попередньому місці роботи на посаді діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн.

Ухвалою судді від 19.08.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.43,44).

12.09.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов з додатками (а.с.48-52,53-87), згідно якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.04.2011 року позивач була прийнята на роботу до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на посаду діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» з неповним робочим днем (4 години), що підтверджується Наказом № 866-к від 18.04.2011 року та заявою від 15.04.2011 року. Посада «діловод», на якій працювала позивач, структурно відносилася до штату Технічного відділу Дирекції. Кількість штатних одиниць щодо посади «діловод» у Технічному відділі Дніпропетровської обласної дирекції як на момент, коли позивач працювала, так і після її звільнення не змінювалася. Таким чином, скорочення чи ліквідації вказаної посади не відбувалося. В той же час, у штатному розписі Центрального Нікопольського відділення посада «діловода» була відсутня як на момент, коли позивач працювала, так і після звільнення позивача. Відповідно до Наказу № 678 від 20.11.2018 року «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції», робоче місце працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» діловода ОСОБА_1 та техніка ОСОБА_3 було закріплене за Центральним Нікопольським відділенням Банку, яке розміщується у м. Нікополь, пр- т Трубників,37. У п. 3 Наказу № 678 встановлювався порядок функціонування відділень Банку, відповідно до якого необхідно не допускати розміщення робочих місць працівників технічного відділу Дирекції в залах для обслуговування клієнтів відділень. Фізично розмістити робочі місця працівників технічного відділу Дирекції, зокрема діловода та техніка Технічного відділу Дирекції у Центральному Нікопольському відділенні так, щоб це не порушувало порядку функціонувань відділень Банку, було неможливим. Також про відсутність робочого місця позивач сама зазначала у своїх зверненнях-скаргах. Саме тому у пункті 4 Наказу № 678 було зазначено, що у зв`язку з визначеною відсутністю місця для розміщення у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) робочих місць працівників технічного відділу Дирекції ОСОБА_1 та ОСОБА_3, старшому менеджеру по роботі з персоналом Дирекції ОСОБА_10 доручалось підготувати розпорядчий документ щодо внесення змін у істотні умови праці вказаних працівників. Враховуючи викладене, відбулися зміни організації виробництва і праці, а саме: був встановлений факт відсутності можливості розміщення на Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) робочих місць працівників технічного відділу Дирекції, зокрема робочого місця діловода технічного відділу Дирекції ОСОБА_1 22.11.2018 року було видано Наказ № 742 «Про внесення змін до Наказу № 678 від 20.11.2018 «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції», відповідно до якого з метою забезпечення належної організації роботи працівників технічного відділу Дирекції, які працевлаштовані згідно встановленої 4% квоти працевлаштування осіб з інвалідністю, та враховуючи можливість розташування робочих місць цих працівників, робочі місця працівників технічного відділу Дирекції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були закріплені в Управлінні адміністративного обслуговування дирекції (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д). З Наказом № 742 ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис 27.12.2018 року. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме відсутністю місця розміщення на Нікопольському відділенні робочого місця діловода технічного відділу Дирекції ОСОБА_1, було видано Наказ № 12-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці», з даним наказом позивач була ознайомлена 09.01.2019 року. Оскільки ОСОБА_1 відмовилась ставити свій підпис про ознайомлення з Наказом № 12-к, працівниками Центрального нікопольського відділення 09.01.2019 року було складено Акт про відмову працівника від підпису про ознайомлення з наказом. До того ж в позовній заяві позивач зазначає, що вона 08.01.2019 року отримала попередження про зміну істотних умов праці. Позивач у відведений строк (2 місяці з моменту ознайомлення з Наказом № 12-к) не надала заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці, тим самим висловивши свою незгоду на продовження роботи в нових умовах. 12.03.2019 року було видано Наказ № 236-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », відповідно до якого позивача було звільнено з роботи 15.03.2019 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 75 календарних днів за період з 18.04.2016 року по 15.03.2019 року. 15.03.2019 року позивачу було направлено лист вих. № 34-18/5-8 від 15.03.2019 року «Про ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки». Із зазначеним Наказом № 236-к від 12.03.2019 року позивач була ознайомлена 28.03.2019 року, що підтверджується її підписом на наказі. Таким чином, звільнення позивача на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України було здійснено з дотриманням норм діючого законодавства України. Також відповідач зазначає, що не відповідають дійсності доводи позивача про те, що її було звільнено в період її непрацездатності, оскільки звільнення у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а тому норми ст. 40 КЗпП України у даному випадку не застосовуються. Також у позивача не має дитини віком до 14 років чи дитини інваліда. Також відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмір 120 000,00 грн. Вважає, що встановлення позивачу другої групи інвалідності пожиттєво скоріш за все зумовлено прогресуючим розвитком хвороби, другу групу інвалідності було встановлено позивачу ще у 2017 році, тому відсутній зв`язок між встановленням пожиттєво другої групи інвалідності та звільненням позивача. Зазначив, що законом встановлений місячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення.

16.09.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.91-93), згідно якої вважає, що підставою для її звільнення стали неприязні стосунки з керівництвом Нікопольського відділення банку. До моменту звільнення вона працювала і належним чином виконувала свої трудові обов`язки. Під час роботи мала своє робоче місце, яке відповідала всім вимогам. Окрім того, робота носила віддалений характер, тому посилання відповідача про відсутність робочого місця є безпідставним. Також зазначає, що протягом 2017-2018 років відповідачем було прийнято на роботу на аналогічну посаду двох осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким було виділено робоче місце, що також свідчить про безпідставну та надуману причину її звільнення. На підставі викладеного просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

04.10.2019 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення з додатками (а.с.94,95-109), в яких відповідач заперечує щодо твердження позивача про те, що під час роботи вона мала своє робоче місце, яке відповідало своїм вимогам, оскільки зазначене твердження протирічить не тільки об`єктивним обставинам, а й твердженням самого позивача, що вказані у листах - зверненнях про відсутність належного робочого місця, зокрема у заяві-проханні від 18.02.2019 року та у зверненні на Урядову гарячу лінію від 14.03.2019 року. Також необґрунтованими є доводи позивача щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки вказані працівники надають замовнику (Банку) послуги щодо пошуку фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, які зацікавлені в отриманні від Замовника послуг банку та послуг у сфері страхування, їх обов`язки не мали нічого спільного з обов`язками діловода технічного відділу, вказані працівники не були штатними, а працювали на підставі договорів про надання послуг. Просить відмовити позивачу у задоволенні її вимог.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються Законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Разом з тим, виходячи з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За загальновідомими правилами, встановленими ст. 4 Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158, 04.02.1994 року ратифікованої Верховною Радою України, яка набула чинності 16.05.1995 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного зі здібностями або поведінкою працівника, або викликаного виробничою необхідністю підприємства, установи або служби.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.32 КЗПП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин.

Як вбачається з наказу № 866-к від 18.04.2011 року, ОСОБА_1 прийнято на роботу до Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на посаду діловода технічного відділу з 18.04.2011 року з неповним робочим днем, 04 години, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та посадовим окладом у розмірі 1820 грн. на місяць, встановлено регламент роботи з 09-00 до 13-00 години (а.с.55). Викладене підтверджуються іншими матеріалами справи (а.с.8-16 - копія трудової книжки серії НОМЕР_1 заведеної на ім`я ОСОБА_1 , а.с.54 - копія зави ОСОБА_1 про прийняття на роботу).

20.11.2018 року з метою забезпечення належної організації роботи персоналу технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», працівники якого працевлаштовані в дирекції згідно встановленої 4% квоти працевлаштування осіб з інвалідністю, Дніпропетровською обласною дирекцією АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» було видано наказ №678 «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції». Пунктом 3 Наказу №678 від 20.11.2018 року наказано: не допускати розміщення робочих місць працівників технічного відділу в залах для обслуговування клієнтів відділень; розміщення на відділеннях робочих місць нових працівників технічного відділу підлягає попередньому узгодженню з директором з питань роздрібного бізнесу; за відсутності місць розміщення на відділенні, головний менеджер з ефективності мережі відділень та банкоматів дирекції ОСОБА_9 ініціює службову записку на ім`я Регіонального директора, щодо необхідності перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту. У разі неможливості перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту, старший менеджер по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_10 організовує підготовку розпорядчих документів щодо внесення змін у суттєві умови праці та відповідно до виробничих потреб перенесення в межах Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» робочих місць таких працівників технічного відділу. Пунктом 4 Наказу №678 від 20.11.2018 року наказано: по вже визначеній відсутності місць розміщення на Центральному Нікопольському відділенню (м. Нікополь), де розміщуються робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в термін до 01.12.2018 року старшому менеджеру по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_10 підготувати розпорядчий документ щодо внесення змін у суттєві умови праці вказаних працівників (а.с.57). У Додатку 1 до Наказу №678 від 20.11.2018 року (а.с.58) зазначено закріплення робочих місць працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за структурними підрозділами та відділеннями. Зокрема Додатком 1 до наказу №678 від 20.11.2018 року (а.с.58) робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» діловода ОСОБА_1 закріплено за Центральним Нікопольським відділенням (м. Нікополь).

Наказом №742 від 22.12.2018 року «Про внесення змін до наказу №678 від 20.11.2018 року «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» (а.с.59) внесено зміни до п.1 наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року, а саме: викласти цей пункт у такій редакції: встановити робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» згідно з Додатком 1 до цього наказу; додаток до наказу Дирекції №678 від 20.11.2018 року наказано вважати таким, що втратив чинність. Як вбачається з Додатку 1 до наказу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №742 від 22.12.2018 року (а.с.60), робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» діловода ОСОБА_1 закріплено за Управлінням адміністративного обслуговування дирекції (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д). З вказаним наказом №742 від 22.12.2018 року ОСОБА_1 ознайомлена 27.12.2018 року (а.с.61,62).

У відповідності до наказу №12-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці» (а.с.17), у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: відсутністю місця розміщення на Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» робочого місця діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку Тимкової Іоли Анатоліївни, наказано у порядку встановленому ч.3 ст.32 КЗпП України змінити істотні умови праці діловоду технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 через 2 місяці з дня її попередження про зміну істотних умов праці за цим наказом, а саме: змінити місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр.Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д); начальнику Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку Овдієнко О.А. провести ознайомлення ОСОБА_1 з даним наказом під розпис із зазначенням дати ознайомлення; у випадку згоди на продовження роботи в нових умовах ОСОБА_1 подати у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з даним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці; у разі незгоди чи відмови ОСОБА_1 на продовження роботи на нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці припинити з нею трудовий договір за п.6 ст.36 КЗпП України у встановленому чинним законодавством порядку. Підставою вказано: Накази Дніпропетровської обласної дирекції Банку № 678 від 20.11.2018 року та №742 від 22.12.2018 року.

09.01.2019 року працівниками Центрального Нікопольського відділення Овдієнко О.А., Левченко О.А., Коляда Ю.А. було складено Акт про відмову працівника від підпису про ознайомлення з Наказом, згідно якого працівник ОСОБА_1 була ознайомлена 09.01.2019 року об 11 год.05 хв. з наказом АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» від 08.01.2019 року №12-к «Про зміну істотних умов праці», працівник ОСОБА_1 відмовився ставити підпис про ознайомлення із зазначеним вище Наказом (а.с.63).

Наказом №236-к від 12.03.2019 року ОСОБА_1 , діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» звільнено з роботи 15.03.2019 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України, та наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку; виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку в кількості 75 календарних днів за період з 18.04.2016 року по 15.03.2019 року (а.с.18), про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 заведеній на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8-16). З наказом №236-к від 12.03.2019 року ОСОБА_1 ознайомлена 28.03.2019 року та зазначила, що від продовження роботи не відмовлялась, не згодна (а.с.18). Наказ №236-к від 12.03.2019 року підписаний головним менеджером з трудових відносин (м. Житомир) відділу адміністрування трудових відносин АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» ОСОБА_12 , яка Постановою правління АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №П-217/2 від 15.11.2018 року уповноважена на вчинення таких дій (а.с.67-69).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 14.01.2019 по 29.01.2019 року відповідно до листка непрацездатності серії АДС №264153 (а.с.19), з 30.01.2019 по 07.03.2019 року відповідно до листка непрацездатності серії АДС №475343 (а.с.20), з 08.03.2019 по 15.03.2019 року відповідно до листка непрацездатності серії АДС №474138 (а.с.20), з 16.03.2019 по 29.03.2019 року відповідно до листка непрацездатності серії АДС №676503 (а.с.21). Хвороба ОСОБА_1 у вказані періоди також підтверджується матеріалами справи (а.с.22 - копія довідки №112А від 06.03.2019 року рішення лікарсько-консультативної комісії, видана ОСОБА_1 , а.с.23 - копія направлення від 15.03.2019 року ОСОБА_1 до неврологічного відділення КП НМЛ №4 ДОР, а.с.24-25 - копія виписки №963 від 29.01.2019 року з історії хвороби стаціонарного хворого неврологічне відділення НМЛ №4 на ім`я ОСОБА_1 , а.с.26 - довідка №248А від 29.01.2019 року рішення лікарсько-консультативної комісії, видана ОСОБА_1 , форма індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіям №253 від 21.02.2019 року, видана міжрайонною Нікопольською МСЕК №1) (а.с.27-28).

Відповідачем листом від 15.03.2019 року вих.№34-18 (а.с.64) було повідомлено ОСОБА_1 про звільнення з роботи 15.03.2019 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці п.6 ст.36 КЗпПУ, у зв`язку з її відсутністю на роботі починаючи з 14.01.2019 року і по день звільнення та відповідно до чинного трудового законодавства просили звернутися до Центрального Нікопольського відділення АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 37 для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. У разі неможливості особисто з`явитися для отримання трудової книжки, просили надати письмову згоду на її відправлення поштовим зв`язком з зазначенням точної поштової адреси, ПІБ та номеру мобільного телефону отримувача трудової книжки.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.56), власником нежитлового приміщенні за адресою: Дніпропетровська область, м . Нікополь , пр . Трубників, 37 є «Аваль» Акціонерний поштово-пенсійний банк.

Згідно довідки про доходи (а.с.33), загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з квітня 2018 року по березень 2019 року становить 42631 грн. 91 коп.

Згідно Витягу з шатного розпису Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» станом на 31.12.2018 року, кількість штатних одиниць у технічному відділі м. Дніпро, м. Запоріжжя становить 16 штатних одиниць, у технічному відділі м. Дніпро діловод - 1,5, у технічному відділі м. Запоріжжя діловод - 1,75; у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) - 6 штатних одиниць (начальник відділення - 1, заступник начальника відділення - 1, головний економіст - 1, головний економіст - 1, старший касир - 1, старший касир - 1) (а.с.65). Згідно Витягу з шатного розпису Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 31.08.2019 року, кількість штатних одиниць у технічному відділі м. Дніпро, м. Запоріжжя становить 16 штатних одиниць, у технічному відділі м. Дніпро діловод - 1,5, у технічному відділі м. Запоріжжя діловод - 1,75; у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) - 6 штатних одиниць (начальник відділення - 1, заступник начальника відділення - 1, головний економіст - 1, головний економіст - 1, старший касир - 1, старший касир - 1) (а.с.66). Згідно штатних розписів посада діловод у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) відсутня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача скорочення чисельності або штату працівників не відбулося.

З листування ОСОБА_1 з відповідачем (а.с.71-83) вбачається, що позивач у своїх заявах вказувала на відсутність у приміщенні Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) належним чином облаштованого її робочого місця (відсутнє робоче місце та комп`ютер), на неприязні стосунки з керівництвом Нікопольського відділення банку, також з листів позивача вбачається, що вона була обізнана щодо перенесення місцезнаходження її робочого місця з м. Нікополь на м. Дніпро, вказувала що вона є одинокою матір`ю та самостійно виховує неповнолітнього сина.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №13-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці» (а.с.70), у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: відсутністю місця розміщення на Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» робочого місця техніка технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_3, наказано у порядку встановленому ч.3 ст.32 КЗпП України змінити істотні умови праці техніку технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_3 через 2 місяці з дня її попередження про зміну істотних умов праці за цим наказом, а саме: змінити місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр.Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д); начальнику Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку Овдієнко О.А. провести ознайомлення ОСОБА_3 з даним наказом під розпис із зазначенням дати ознайомлення; у випадку згоди на продовження роботи в нових умовах ОСОБА_3 подати у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з даним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці; у разі незгоди чи відмови ОСОБА_3 на продовження роботи на нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці припинити з нею трудовий договір за п.6 ст.36 КЗпП України у встановленому чинним законодавством порядку. Підставою вказано: Накази Дніпропетровської обласної дирекції Банку № 678 від 20.11.2018 року та №742 від 22.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не тільки позивач, а і технік технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_3 були попереджені про зміну істотних умов праці відповідними наказами. Посилання позивача, як на підставу звільнення, на неприязні стосунки з керівництвом Нікопольського відділення банку суд не бере до уваги, як такі, що не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Крім того, прийом на роботу та звільнення з роботи не входить до компетенції керівництва Нікопольського відділення банку. Накази № 678 від 20.11.2018 року«Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» та №742 від 22.12.2018 року «Про внесення змін до наказу №678 від 20.11.2018 року «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» виносилися Дніпропетровською обласною дирекцією АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», Наказ № 12-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці» та Наказ №236-к від 12.03.2019 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » винесені головним менеджером з трудових відносин (м. Житомир) відділу адміністрування трудових відносин АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» ОСОБА_12 . Тому посилання позивача на те, що підставою її звільнення стали неприязні стосунки з керівництвом Нікопольського відділення банку суд вважає недоведеними та безпідставними.

Згідно Договору №34-18/19-31 про надання послуг від 01.02.2018 року та Договору №Д4-РБ/66-11 про надання послуг від 01.10.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надають замовнику АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» послуги щодо пошуку фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, які зацікавлені в отриманні від Замовника послуг банку та послуг у сфері страхування, при наданні яких Замовник виступає страховим посередником, передачі клієнтам необхідних інформаційних та рекламних матеріалів та інформування клієнтів про місцезнаходження, режим роботи установ Замовника. Замовник зобов`язується сплатити виконавцю оплату за надані за завданням замовника послуги в розмірі, у строки та в порядку, встановлені Договором (а.с.95-106). Тобто вказані працівники не були штатними, а працювали на підставі договорів про надання послуг.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи те, що позивача звільнено з роботи 15.03.2019 року, що позивач перебувала на лікарняному в тому числі з 16.03.2019 по 29.03.2019 року, з наказом №236-к від 12.03.2019 року про звільнення ознайомлена 28.03.2019 року, що позивач мала проблеми зі здоров`ям згідно копій виписок з медичної картки позивача від 03.04.2019 року, 21.05.2019 року, 03.06.2019 року, 01.07.2019 року (а.с.29-32), беручі до уваги те, що позивач 08.07.2019 року звернулась до Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.40 - довідка Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 06.08.2019 року №504) з питань про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на попередньому місці роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, що позовну заяву ОСОБА_1 було надано центром 06.08.2019 року та позов до суду позивачем подано 06.08.2019 року, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин строк на подання позовної заяви про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди слід поновити.

Відповідно до зави ОСОБА_1 про прийняття на роботу, наказу № 866-к від 18.04.2011 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на посаду діловода технічного відділу з 18.04.2011 року з неповним робочим днем, 04 години, встановлено регламент роботи з 09-00 до 13-00 години (а.с.54,55). Пунктом 4 Наказу №678 від 20.11.2018 року виданому з метою забезпечення належної організації роботи персоналу технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», працівники якого працевлаштовані в дирекції згідно встановленої 4% квоти працевлаштування осіб з інвалідністю, наказано по вже визначеній відсутності місць розміщення на Центральному Нікопольському відділенню (м. Нікополь), де розміщуються робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» зокрема ОСОБА_1 , в термін до 01.12.2018 року старшому менеджеру по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону Щавинському В . В. підготувати розпорядчий документ щодо внесення змін у суттєві умови праці (а.с.57). Наказом №742 від 22.12.2018 року внесено зміни до п.1 наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року, а саме: встановлено робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» згідно з Додатком 1 до цього наказу, за яким робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» діловода ОСОБА_1 закріплено за Управлінням адміністративного обслуговування дирекції (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д) (а.с.59,60). З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 27.12.2018 року, що підтверджується її особистим підписом (а.с.61). У відповідності до наказу №12-к від 08.01.2019 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: відсутністю місця розміщення на Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» робочого місця діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1, наказано у порядку встановленому ч.3 ст.32 КЗпП України змінити істотні умови праці діловоду технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 через 2 місяці з дня її попередження про зміну істотних умов праці за цим наказом, а саме: змінити місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д), у випадку згоди на продовження роботи в нових умовах ОСОБА_1 подати у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з даним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці; у разі незгоди чи відмови ОСОБА_1 на продовження роботи на нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці припинити з нею трудовий договір за п.6 ст.36 КЗпП України у встановленому чинним законодавством порядку (а.с.17). З наказом №12-к від 08.01.2019 року ОСОБА_1 було ознайомлено, що підтверджується Актом від 09.01.2019 року про відмову працівника від підпису про ознайомлення з наказом (а.с.63). ОСОБА_1 заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з вказаним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку не подала. Наказом №236-к від 12.03.2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи 15.03.2019 року у зв`язку з її відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України (а.с.18). З наказом №236-к від 12.03.2019 року ОСОБА_1 ознайомлена 28.03.2019 року.

Щодо посилання позивача на те, що її звільнення відбулося під час її перебування на лікарняному, суд виходить з наступного.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з послідуючими змінами та доповненнями), припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається з підстав, передбачених ст.ст. 40,41 КЗпП та в інших випадках, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства проводиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з послідуючими змінами та доповненнями), правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Проте, звільнення ОСОБА_1 відбулося на підставі п.6 ст. 36 КЗпП, а саме у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Незважаючи на те, що в наказі №236-к від 12.03.2019 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 (а.с.18), ОСОБА_1 зазначила, що від продовження роботи не відмовлялась, не згодна, ОСОБА_1 всупереч п.3 наказу №12-к від 08.01.2019 року заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з наказом №12-к від 08.01.2019 року до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку не подала, доказів зворотнього суду не надано. Тому, в даному випадку роботодавець вправі був її звільнити, так як неможливість звільнення особи під час її перебування на лікарняному не розповсюджується на звільнення в порядку п.6 ч. 1 ст.36 КЗпП України.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем при її звільненні не враховано, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Згідно матеріалів справи (а.с.34,35,39), ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_6 . Батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження Серія НОМЕР_6 вказано - ОСОБА_16 . Шлюб між позивачем та ОСОБА_16 розірвано 11.02.2011 року. З наданих позивачем до позову довідок та актів (а.с.36-38) вбачається, що вона виховувала сина одна. З наданих позивачем документів вбачається, що її сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звільнення було 17 років.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає посилання позивача на порушення відповідачем ст.184 КЗпПУ безпідставними.

Суд дійшов висновку, що при звільненні позивача відповідачем було дотримано норми трудового законодавства, правомірно звільнено позивача з роботи на підставі п.6 ст. 36 КЗпП у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Дослідивши всі наявні матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, той факт, що звільнення позивача відбулося дійсно з підстав визначених п.6 ч.1 ст.36 КЗпП, що підтверджено відповідними доказами у справі, враховуючи те що, звільнення позивача відбулося на законних підставах з додержанням чинного трудового законодавства, що позивачем обставин викладених в позові в обґрунтування позовних вимог не доведено, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та скасування наказу Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» №236-к від 12.03.2019 року про звільнення - відмовити.

Так як в цих вимогах позивачу відмовлено, то не підлягають задоволенню і вимоги позову про поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які тісно пов`язані з вимогами, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому позивач ОСОБА_1 звільнена за законом від сплати судового збору за позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач є особою з ІІ групою інвалідності (а.с.7), тобто відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю, що позивач у відповідності до п.1 ч.1 ст.5, п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявлені позовні вимоги, то у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 3722 грн. 40 коп. (за: дві вимоги немайнового характеру (840,80 грн. х 2 = 1681,60 грн.), одну вимогу майнового характеру (840,80 грн.) та вимогу щодо відшкодування моральної шкоди вираженої в грошовій одиниці (1200,00 грн.) (1% ціни позову, але не менше 840, 80 грн. та не більше 10510,00 грн.) необхідно компенсувати за рахунок держави

Керуючись ст.ст.32,36,232,233,234 КЗпП України, ст.ст.12,13,76-78,81,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (місцезнаходження за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, код ЄДРПОУ - 14305909) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір в розмірі 3722 грн. 40 коп. (три тисячі сімсот двадцять дві грн. 40 коп.) компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова