Провадження №22-ц/812/274/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Бондаренко Т.З. та Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участі представника стягувача Камінського В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №482/2219/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Новоодеський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Демінської Олесі Іванівни о 15 годині 20 хвилині у приміщенні цього суду 26 листопада 2019 року, повний текст якої складений в той же день, за поданням державного виконавця Новодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Волошиної В.О. про примусове проникнення до житлового приміщення,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2019 р. державний виконавець Новодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Відділ ДВС) Волошина В.О. звернулась до суду з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у Новоодеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № АСВП 59609694 по виконанню виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №482/1460/18 від 19 липня 2019 р., виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та передачі його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Неодноразово державним виконавцем здійснювався вихід за адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , та складено акти, якими встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, перешкоджає державному виконавцю в проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, а саме - здійснення відібрання дитини та передачу його матері.

Посилаючись на те, що без застосування примусового входу за місцем знаходження дитини немає можливості відібрати її та передати матері, державний виконавець Волошина В.О. просила суд дозволити примусове проникнення до житлового приміщення ОСОБА_1 .

В судове засідання державний виконавець Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Волошина В.О. не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд подання у її відсутність, зазначивши, що подання підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 р. подання державного виконавця Новодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Волошиної В.О. про примусове проникнення до житлового приміщення задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житлових приміщень, де перебуває дитина, а саме: житлових приміщень за адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № АСВП 59609694.

Ухвала суду мотивована тим, що зважаючи на положення закону та встановлені обставини щодо виконання виконавчого листа №482/1460/18 від 19 липня 2019 року наявні передбачені законом підстави для задоволення подання державного виконавця Новоодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Волошиної В.О. про примусове проникнення до житлового приміщення, де перебуває дитина, а саме до житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , з метою проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № АСВП 59609694.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням матеріального та процесуального права, а тому просить суд її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що ОСОБА_1 не заперечував виконати рішення суду, але їх зі стягувачем дитина ОСОБА_2 під час здійснення виконавчих дій відмовився йти до матері. Також державний виконавець жодного разу не звертався з вимогою надати доступ до житла і матеріали справи не містять доказів, що боржник перешкоджав у такому доступі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду відповідає таким вимогам закону.

За приписами частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Як встановив суд апеляційної інстанції, рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2019 року ухвалено відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у батька ОСОБА_1 та передати його матері ОСОБА_3 .

Допущено негайне виконання рішення суду щодо відібрання дитини та повернення його матері.

Рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Новоодеському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № АСВП 59609694 з виконання виконавчого документу - виконавчого листа №482/1460/18 від 19 липня 2019 року, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у батька ОСОБА_1 та передачі його матері ОСОБА_3 (а.с. 5).

22 липня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № АСВП 59609694 з примусового виконання виконавчого листа виданого Новоодеським районним судом від 19 липня 2019 року за № 482/1460/18 та здійснено вихід за повідомленою стягувачем адресою фактичного проживання боржника: АДРЕСА_2 для вручення йому постанови про відкриття виконавчого провадження. Але боржник ОСОБА_1 відмовився від отримання постанови, про що державним виконавцем був складений акт, який боржник також відмовився підписувати. Під час розмови з боржником, державним виконавцем повідомлено боржнику про надання йому трьох робочих днів для добровільного виконання рішення та роз`яснено наслідки невиконання рішення суду (а.с. 6, 10, 11).

22 липня 2019 року відповідно до пункту 1 статті 64 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведені виконавчих дій, постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

25 липня 2019 року під час проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_2 державним виконавцем встановлено, що боржник за місцем проживання відсутній, про що складений відповідний акт. Стягувачем було повідомлено про те, що боржник може перебувати разом із дитиною за адресою: АДРЕСА_1 . Державним виконавцем разом із матір`ю дитини та представником органу опіки та піклування Новоодеської РДА у Миколаївській області та представником поліції інспектором з ЮП Новоодеського ВП ГУНП у Миколаївській області здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розмови з боржником було встановлено, що боржник відмовляється виконувати рішення суду та віддавати дитину матері та повідомив про те, що подає апеляційну скаргу на рішення Новоодеського районного суду. Державним виконавцем складено відповідний акт, з яким сторони та представники були ознайомлені (а.с. 12).

В той же день, державним виконавцем на підставі статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 1700 грн. та направлено боржнику для відома та виконання. В постанові боржнику також роз`яснено, що йому надається повторно три робочі дні для добровільного виконання рішення суду, та направлено боржнику та стягувачу повідомлення про проведення виконавчих дій, які призначені на 31 липня 2019 року о 09.00 год. за адресою: м. Нова Одеса, вул. Перемоги, 34. 25 липня 2019 року відповідно до пункту 1 статті 64 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

26 липня 2019 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про надання йому для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження АСВП № 59609694 та надання копій матеріалів виконавчого провадження. В той же день ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав відповідні копії.

31 липня 2019 року під час повторного проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 за участі матері дитини та представника органу опіки та піклування Новоодеської РДА у Миколаївській області, представника поліції - інспектора з ЮП Новоодеського ВП ГУНП у Миколаївській області було встановлено, що боржник дитину до матері не підпускав, дитина стояла у подвір`ї, батько ОСОБА_1 постійно стверджував, що дитина відмовляється йти до матері, під час розмови матері і дитини дитина спробувала підійти до неї, але батько ОСОБА_1 відштовхнув сина. Державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду (а.с. 14).

В той же день, державним виконавцем на підставі статей 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення на боржника штрафу за повторне невиконання рішення суду у подвійному розмірі, а саме в розмірі 3400,00 грн. та направлено боржнику для виконання.

01 серпня 2019 року державним виконавцем направлено в Новоодеський ВП ГУНП України у Миколаївській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, а також направлено боржнику та стягувачу повідомлення про проведення виконавчих дій, які призначені на 05 серпня 2019 року о 11,00 годині за адресою: м. Нова Одеса, вул. Перемоги, 34. Також відповідно до пункту 1 статті 64 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

05 серпня 2019 року начальником відділу ДВС разом з представником органу опіки та піклування Новоодеської РДА, слідчим Новоодеського ВП ГУНП у Миколаївській області та ДОП Новоодеського ВП ГУНП здійснено повторний виїзд за адресою: м. Нова Одеса, вул. Перемоги, 34 з метою виконання рішення суду. Боржника вдома не виявилено, про що складений відповідний акт(а.с. 15).

09 серпня 2019 року в.о. начальника Відділу ДВС винесено постанову про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ. Вище вказані постанови направлено у відповідні органи для виконання, а також 12 серпня 2019 року направлено боржнику та стягувачу повідомлення про проведення виконавчих дій які призначено на 20 серпня 2019 року о 09.30 годині за адресою: м. Нова Одеса, вул. Перемоги, 34.

20 серпня 2019 року в.о. начальника відділу ДВС здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, під час яких було встановлено, що малолітній ОСОБА_2 знаходиться за вказаною адресою, який проживає з батьком, рішення суду виконати не вдалося, оскільки дитина відмовилася їхати до матері та проживати з нею, про що складений акт в присутності сторін та залучених представників органу опіки та піклування Новоодеської РДА, представника Новоодеського ВП ГУНП у Миколаївській області та журналіста Миколаївські вісті (а.с. 16).

В той же день до Відділу ДВС надійшла заява від ОСОБА_1 про долучення до матеріалів виконавчого провадження копії ухвали Миколаївського Апеляційного суду від 12 серпня 2019 року за № 482/1460/18 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2019 року, на підставі якої в.о. начальника відділу винесено постанову про зупинення виконавчого провадження відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника відділу ДВС про результати перевірки законності виконавчого провадження від 17 вересня 2019 року за № 14.16-17/4 скасовано постанову про зупинення виконавчого провадження від 20 серпня 2019.

19 вересня 2019 року державним виконавцем сторонам виконавчого провадження за вих. № 14.16/4-11835 направлено повідомлення про проведення виконавчих дій з відібрання дитини, що призначені на 15.00 год. 25 вересня 2019 року.

25 вересня 2019 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника та дитини: АДРЕСА_1 . Боржник повторно рішення суду не виконав, дитину з власного подвір`я на вулицю до матері не вивів, матері зайти до дитини можливості не надав, про що складено акт державного виконавця (а.с. 17).

26 вересня 2019 року державним виконавцем за вих. № 14.16/1-12322 сторонам виконавчого провадження рекомендованою поштовою кореспонденцією направлено повідомлення про проведення виконавчих дій з відібрання дитини, що призначені на 14.00 год. 30 вересня 2019 року. В той же день державним виконавцем винесені постанови про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій та про залучення працівників органів внутрішніх справ.

30 вересня 2019 року державним виконавцем Відділу ДВС були проведені виконавчі дії у Новоодеському відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області за адресою: м. Нова Одеса, вул. Центральна, 179, у результаті яких, було встановлено, що боржник повторно рішення суду не виконав, так як на виконавчі дії боржник ОСОБА_1 з`явився без дитини, надавши пояснення, що вимога забезпечити присутність дитини при вчиненні виконавчих дій не передбачена рішенням суду, отже є протиправною та вказав на те, що на даний час дитина знаходиться вдома з дідом. Про результати виконавчих дій державним виконавцем складений акт (а.с. 18).

04 жовтня 2019 року державним виконавцем за вих. № 14.16/4-12896 сторонам виконавчого провадження рекомендованою поштовою кореспонденцією направлені повідомлення про проведення виконавчих дій з відібрання дитини, що призначені на 14.00 год. 08 жовтня 2019 року. Також, 03 жовтня 2019 року державним виконавцем винесені постанови про залучення представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, що за вих.. № 14.16./4-12884 та 14.16/4-12883 направлено у відповідні органи для виконання.

08 жовтня 2019 року державним виконавцем були проведені виконавчі дії у Новоодеському відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області за адресою: м. Нова Одеса, вул. Центральна, 179, у результаті яких, було встановлено, що боржник на виконавчі дії не з`явився, про що складений відповідний акт державного виконавця (а.с. 19).

Вказані обставини, які встановив суд, підтверджуються доданими державним виконавцем до подання матеріалами виконавчого провадження актами від 22 липня 2019 року, від 25 липня 2019 року, від 31 липня 2019 року, від 05 серпня 2019 року, від 20 серпня 2019 року, від 25 вересня 2019 року, від 30 вересня 2019 року, від 08 жовтня 2019 року (а.с. 10-19) і свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, перешкоджає державному виконавцю в проведенні виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, а саме - здійснення відібрання дитини та передачу його матері.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особливості виконання рішень суду про відібрання дитини передбачені статтею 64 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом.

Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання (пункт 12 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, повинні бути зазначені достовірні дані про перебування дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення, докази на підтвердження того, що боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини.

Суд, розглядаючи подання державного виконавця, має перевірити доведеність таких фактів, а саме знаходження дитини у приміщенні, про проникнення до якого зазначено у поданні, а також перешкоджання боржника у виконанні рішення суду про відібрання дитини.

У відповідності до статті 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку, як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України, міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як встановив суд першої інстанції, під час здійснення виконавчого провадження № АСВП 59609694 державним виконавцем встановлено, що дитина ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 . Але також під час проведення виконавчих дій було встановлено, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також знаходиться у незакінченому будівництвом житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17 березня 2020 року, яка отримана апеляційний судом, власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , а власником незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник боржника адвокат Скотников О.М., боржник дійсно разом із сином проживає за зазначеними державним виконавцем адресами. Житловий будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_1 винаймає для проживання разом зі сином ОСОБА_2 , ця ж адреса зазначена в апеляційній скарзі як адреса проживання боржника, а незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 належить батькам останнього.

Задовольняючи подання державного виконавця Новодеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Відділ ДВС) Волошина В.О., суд першої інстанції, правомірно виходив із того, що боржник рішення суду про відібрання дитини у добровільному порядку не виконує, такі дії боржника призводять до тривалого невиконання рішення суду, матеріалами справи, зокрема змістом наведених вище актів державних виконавців, підтверджено факт невиконання рішення суду та відсутність у державного виконавця можливості вчиняти виконавчі дії, у зв`язку із чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання державного виконавця і надав йому дозвіл на примусове проникнення до житлових приміщень, в яких перебуває дитини ОСОБА_2 .

За такого колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги як безпідставні.

Так, щодо посилання на те, що рішення суду не виконано через відмову дитини йти до матері та відсутність доказів перешкоджання боржником проникнення до житла, в якому перебувала дитина.

Згідно акту заступника начальника Новоодеського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20 серпня 2019 року рішення суду за місцем перебування боржника ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 не виконано через відмову дитини їхати до матері та прожити з нею.

Між тим, згідно актів державного виконавця від 25 липня 2019 року, від 31 липня 2019 року, від 25 вересня 2019 року боржник дитину матері не передавав, перешкоджав вчиненню виконавчих дій, дитину до матері не допускав. Згідно акту державного виконавця від 05 серпня 2019 року ОСОБА_1 за раніше встановленими адресами проживання відсутній разом з дитиною, місця знаходження дитини державному виконавцю не повідомляє. В подальшому на виконавчі дії, призначені державним виконавцем на 30 вересня 2019 року боржник з`явився без дитини, а призначені на 08 жовтня 2019 року не з`явився, хоча про їх проведення був повідомлений. Таке свідчить про свідоме нехтування саме ОСОБА_1 вимог закону щодо виконання судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на положення Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція), Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифіковано Указом Президії Верховної Ради

Української РСР N 2148-VIII ( 2148-08 ) від 19 жовтня 1973 року, прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо гарантій поваги на житло та недоторканості житла носять узагальнений, декларативний характер без посилань на те, в якій саме частині і чому судове рішення, яке оскаржується боржником, не відповідає вказаним положенням.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що у даній справі дотримано рівновагу між правами особи на повагу до свого особистого життя та недоторканість житла (стаття 8 Конвенції, статті 30, 32 Конституції України) та втручанням у ці права, оскільки таке втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві для захисту прав і свобод інших осіб, які пов`язані із законними інтересами, а саме виконанням рішення суду.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом судове рішення не змінювалось і не приймалося нове, відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.З. Бондаренко

Л.М. Царюк

________________________________________________

Повний текст постанови складений 27 травня 2020 року