№ 207/3994/19
№ 2/207/556/20
25 травня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Стислий виклик позиції позивача.
Позиція відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотивувальна частина рішення
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково за наступних підстав:
13.07.2015 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода, яка разом з запропонованими Банком Умовами і правилами, Тарифами складають укладений між сторонами кредитний договір.
В матеріалах справи знаходиться витяг з Умов і правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ці фрагменти є складовою редакції Умов і правил на день підписання Генеральної угоди відповідачем і саме тієї редакцією, з якою був ознайомлений відповідач у день підписання Генеральної угоди.
Інтернет-сторінка Банку перебуває у повному його розпорядженні, в будь-який час Банк має можливість вносити до неї зміни, в тому числі у опубліковані Умови і правила надання банківських послуг, зокрема, у різні його редакції на різні дати, затверджуючи ці зміни своїм внутрішнім наказом, який може видаватися довільно, змінюватися, скасовуватися, без погодження будь з ким.
Існування такої можливості зумовлює необхідність для Банку доводити, що в Умови і правила надання банківських послуг, до яких, підписавши Генеральну угоду приєднався відповідач, не були внесені зміни і що відповідач у день підписання Заяви ознайомився саме з тією редакцією Умов і правил надання банківських послуг, яка подана позивачем до суду.
Або ж Банк мав подати суду підписану відповідачем редакцію Умов і правил надання банківських послуг, яка діяла у день підписання Генеральної угоди, або ж підписані найбільш істотні фрагменти цієї редакції, де, наприклад, йдеться про відповідальність за невиконання договірних умов. Ще одним варіантом є включення істотних умов договору, щодо яких можуть виникнути спори, безпосередньо у сам текст Генеральної угоди.
Нічого з наведеного, чи чогось переконливого іншого, Банк суду не надав.
За таких обставин суд не бере до уваги умови, викладені в Умовах і правила надання банківських послуг, і бере до уваги лише ті умови, які викладені у Генеральній угоді. Ця Генеральна угода, на відміну від Умов і правил надання банківських послуг, підписана відповідачем, а отже, умови, викладені у ній, прийняті відповідачем до виконання.
У п.2.1 Генеральної угоди йдеться про надання відповідачу кредиту в сумі 5572,29 грн. на строк 6 місяців з 13.07.2015 по 31.01.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість за «тілом кредиту» в сумі 5180,31 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.
У цьому ж пункті визначені проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,001 відсотка в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто 0,01 відсотків річних. Розрахунком заборгованості, підтвердженим випискою по картковому рахунку, доведена заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 2,26 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.
Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, рахується як прострочена. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 997,60 грн.
Отже, вимога Банку стягнути з відповідача штраф в розмірі 997,60 грн. ґрунтується на підписаній відповідачем Генеральній угоді і її слід задовольнити.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Всього з відповідача підлягає до стягнення 6180,17 ( 5180,31 + 2.26 + 997,60) грн.
Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921,00 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273, 280-288 ЦПК України, на підставі ст.526, ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.К. Подобєд