ЄУН № 336/7885/19
пр. № 2/336/1021/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що на 09.01.2016 року між ним та відповідачем укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 102254 гривні. Натомість, на думку позивача, вказаний договір є неукладеним, адже в ньому відсутні відомості про те, в якій валюті, коли та яким чином передавались грошові кошти. 08.01.2019 року приватним нотаріусом Вартановою О.с. був вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, який наразі перебуває на виконанні приватного виконавця Проценка Д.Ю. Вказуючи, що оскільки грошові кошти за договором позики не передавались, а отже нотаріусу не були надані документи, які підтверджують безспірність правочину, тож і вчинення виконавчого напису було незаконним, у зв?язку з чим ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Вартановою О.С. 08.01.2019 року.

Позивачем разом з позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

Ухвалою суду від 19.12.2019 року було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року провадження у справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі, призначено судовий розгляд по суті на 20.04.2020 року.

В судове засідання 20.04.2020 року учасники справи не з?явились, станом на день судового засідання відомості про причини неявки суду не сповістили, судом було відкладено розгляд справи на 18.05.2020 року.

21.04.2020 року представником позивача було направлено електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на Постанову Кабінету міністрів України № 211 до закінчення обмежувальних заходів.

Водночас будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали явку позивача та його представника в судове засідання, не наведено, сам позивач причин своєї неявки до суду не сповістив.

18.05.2020 року учасники справи в судове засідання не з?явились, причини неявки суду не сповістили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справа перебуває у провадженні суду з січня 2020 року, строк для надання доказів сплинув та у учасників справи було достатньо часу для надання суду доказів в обґрунтування своїх позицій.

На переконання суду, сторони мають прагнути найскорішого вирішення спору по суті, для чого вживати заходів для своєчасного вчинення необхідних процесуальних дій, уникнення безпідставного відкладення розгляду справи.

Між тим, представником позивача подане клопотання про відкладення розгляду справи, яке не має жодного обґрунтування. При цьому заявлено про відкладення розгляду справи на невизначений строк, а саме «до закінчення обмежувальних заходів», які, відповідно до публічних висловлювань Прем`єр-міністра та Президента України, фактично можуть тривати протягом невизначеного строку.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. При цьому позивач та представник позивача були належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, тож у суду наявні визначені ст. 223 ч. 2 ЦПК України підстави для розгляду справи за відсутності учасника справи, що не з?явився.

Третьою особою без самостійних вимог на предмет спору приватним нотаріусом Вартановою О.С. поштою направлено клопотання про слухання справи за її відсутності.

Інших заяв чи клопотань учасниками справи не заявлялось та судом не вирішувалось.

При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне.

09.01.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 102254 гривні, що еквівалентно 4300 доларам США, які зобов?язався повернути в строк до 31.12.2016 року.

08.01.2019 року приватним нотаріусом ЗМНО Вартановою О.С. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 09.01.2016 року а саме 102254 гривні.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами України врегульований главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до якого для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172.

Оцінюючи доводи та заперечення сторін, а також досліджені докази, суд дійшов наступних висновків.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказує ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Єдиною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем вказано те, що договір позики є неукладеним, а грошових коштів за цим договором він не отримував.

Твердження позивача про те, що в договорі не вказано валюту зобов?язання, а також і не зазначено де та коли були передані грошові кошти, суд до уваги не бере, оскільки договором чітко визначено, що ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 гроші в сумі 102254 гривні. Чинне законодавство не вимагає обов`язкової вказівки у тексті договору позики місця та часу передання грошових коштів. При цьому фактичне отримання грошових коштів може передувати укладенню договору.

Ст. 204 ЦК України вказує, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що договір від 09.01.2016 року був в установленому законом порядку визнаний недійсним чи позивач звертався до суду з відповідними вимогами.

Отже, виходячи з презумпції правомірності правочину, підстав вважати договір позики від 09.01.2016 року неукладеним або недійсним немає. а позивач іншого не спростував.

З виконавчого напису, який вчинений нотаріусом, вбачається, що нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 виключно заборгованість в сумі, яка зазначена у договорі позики, тож суд вважає, що нотаріусу були надані документи, які підтверджували безспірність грошової вимоги.

Оскільки при вирішенні спору в межах даного позову судом має бути оцінена лише наявність підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису, дотримання порядку його вчинення, а не дійсність зобов?язання, яке є підставою для звернення за виконавчим написом, тож, з урахуванням вищевикладених доводів, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Також підлягають скасуванню застосовані судом заходи забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2019 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 08.01.2019 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., скасувати.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особа без самостійних вимог на предмет спору

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, працює за адресою: АДРЕСА_3 .

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, працює за адресою: АДРЕСА_4 . Запоріжжя, бул. Вінтера, 26, оф. 1.2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду викладений 22.05.2020 року