ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по аліментах , -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах.

Вказувала, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2001 року з відповідача ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Зазначала, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зазначеного рішення, станом на 16 січня 2018 року у останнього утворилася заборгованість у розмірі 65 376 грн.88 коп. згідно з довідкою Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25 вересня 2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 81 162 грн. та покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 81 162 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 811 грн.62 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: судом не враховано, що у жовтні 2018 році ОСОБА_2 зверталася з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами та неустойки та у справі №185/10344/19 рішенням суду позивачу відмовлено у стягненні суми заборгованості по аліментам; позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, задоволення позовних вимог позивача призведе до подвійного стягнення однієї тієї ж суми - на підставі самого рішення про стягнення аліментів та ймовірного рішення суду про задоволення позовних вимог у даній справі; судом невірно визначено суму заборгованості по аліментам, у рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2019 року встановлено, що станом на момент виконавчого провадження 29 травня 2018 року розмір заборгованості по аліментам складав 65 376 грн.88 коп.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно виконавчого листа № АЕ/89, виданого 26 лютого 2001 року Павлоградським міським судом, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття.

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко В.І. від 29 травня 2018 року було закінчено виконавче провадження ВП № 17375751 з підстави закінчення строку виконання рішення. Як зазначено у постанові, заборгованість на день повноліття - 16 січня 2018 року складає 68 163 грн.29 коп. Відомостей про оскарження дій державного виконавця та скасування зазначеної постанови суду не надано.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно уточненого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 , який надійшов 12 грудня 2019 року на адресу місцевого суду відповідно до супровідного листа начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, перевіркою виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Кравченко В.І. допущено помилку при розрахунку заборгованості при закінченні виконавчого провадження. Згідно уточненого розрахунку розмір заборгованості по сплаті аліментів на день повноліття дитини складає 81 162 грн. (а.с.30-33).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду від 11 лютого 2019 року у справі № 185/9099/18 ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 65 376 грн.88 коп за період з 15 вересня 2007 року по січень 2018 року. Підставою відмови було знаходження на виконанні рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (а.с.26-28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з закінченням виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини примусове виконання рішення державним виконавцем припинено, позивач на власний розсуд обрала способом захисту свого порушеного права не оскарження дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, а стягнення непогашеної заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом .

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), тому суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Якщо розмір заборгованості сторонами не оспорений, заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем має стягуватися на підставі Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не погоджується з заявленим позивачем розміром заборгованості у розмірі 81 162 грн., посилаючись на те, що станом на день закінчення виконавчого провадження розмір заборгованості складав 65 376 грн 88 коп., тобто між сторонами виник спір про заборгованість, саме в такому разі місцевий суд мав вирішувати питання про її стягнення.

Встановивши, що згідно листа начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, перевіркою виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Кравченко В.І. допущено помилку при розрахунку заборгованості при закінченні виконавчого провадження, згідно уточненого розрахунку розмір заборгованості по сплаті аліментів на день повноліття дитини сторін складає 81 162 грн., суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав за вищенаведених обставин є належним.

Колегія суддів вважає, що помилка державного виконавця не може бути підставою для часткового звільнення боржника від обов`язку зі сплати аліментів.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у жовтні 2018 році ОСОБА_2 зверталася з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами та неустойки та у справі №185/10344/19 рішенням суду позивачу відмовлено у стягненні суми заборгованості по аліментам, колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду справи місцевим судом змінились обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням, виконавче провадження №17375751 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 закінчено, між сторонами існує спір щодо суми заборгованості, в той час як у справі №185/10344/19 ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 65 376 грн.88 коп. за період з 15 вересня 2007 року по січень 2018 року, підставою відмови було знаходження на виконанні рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , тобто позови і підстави звернення не є тотожними.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального права та відповідає встановленим у справі обставинам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 29 травня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.