ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8232/20 Справа № 203/1724/20 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Запорізький асфальтобетонний завод» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ВВС» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про відновлення втраченого провадження, знищеного за строками давності зберігання.

Вказана заява мотивована тим, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2006 року визнано мирову угоду, укладену між відкритим акціонерним товариством «Запорізький асфальтобетонний завод» та ОСОБА_1 , за умовами якої за ОСОБА_1 було визнано право власності на адміністративно-побутову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеним судовим рішенням було порушено майнові права заявників, оскільки до складу спірної будівлі увійшли гаражі, належні заявникам. Між тим, заявники не були залучені до участі у справі, у зв`язку з чим вони не були обізнані про неї і не могли оскаржити судове рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року відкрито провадження з питання відновлення втраченого судового провадження по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Запорізький асфальтобетонний завод» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ВВС» про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна.

20 липня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову., шляхом накладення арешту на двоповерхову адміністративно-побутову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана заява обґрунтована тим, що заявники є законними власниками гаражів, які знаходяться в єдиному комплексі, право власності на який було визнано за ОСОБА_1 ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2006 року, тоді як ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є власниками двох гаражів до у часті у справі залучені не були. А тому, через протиправне позбавлення їх власності існує ризик подальшого відчуження їх нерухомості.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року накладено арешт на двоповерхову адміністративно-побутову будівлю АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ..

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у справі є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем знаходження вказаного майна, у тому числі розташовані гаражі, що належать заявникам та які ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2006 року перейшли у власність ОСОБА_1 .. Зважаючи на те, що претензії заявників можуть бути обґрунтовані, а невжиття заходів із забезпечення їх заяви може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останніх в разі ухвалення рішення на їх користь, суд вважав за необхідне задовольнити заявлене ними клопотання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що ні ОСОБА_2 , а ні ОСОБА_3 не є учасниками справи. Апелянт вказує, що надані заявниками правовстановлюючі документи на належні їм гаражі, не мають відношення до АДРЕСА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у справі є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем знаходження якого розташовані, у тому числі, гаражі, що належать заявникам та які перейшли у власність ОСОБА_1 .. Врахувавши, що невжиття заходів із забезпечення їх заяви може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останніх в разі ухвалення рішення на їх користь, суд вважав за необхідне задовольнити заявлене ними клопотання.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено, у тому числі накладенням арешту на майно.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки предметом спору є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

А тому, враховуючи наявність спору та можливість ОСОБА_1 розпоряджатися належною йому нерухомістю, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні ОСОБА_2 , а ні ОСОБА_3 не є учасниками справи, а також те, що надані заявниками правовстановлюючі документи на належні їм гаражі, не мають відношення до АДРЕСА_1 , - колегія суддів вважає безпідставними, так як розбіжність в адресах гаражів заявників та комплексу будівлі, належної ОСОБА_1 пов`язане з тим, що станом на дату придбання заявниками гаражів, останнім не присвоювались індивідуальні адреси, а тому реєстрація їм адреси як об`єкту нерухомості проводилось за адресою реєстрації місця проживання власника цього об`єкта (гаража).

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко