Провадження № 2/752/2472/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 березня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.,

з участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2019 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 16 260,00 грн. з подальшою індексацією, до досягнення донькою повноліття.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 12.06.2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , котрий був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 347.

Від даного шлюбу вона та ОСОБА_2 мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що проживає з ОСОБА_2 окремо, дитина проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Вона самостійно доглядає, виховує та утримує доньку, вживає вичерпних заходів стосовно створення належних умов для її фізичного, духовного та морального розвитку.

Щомісячно на доньку нею витрачається близько 16 260,00 грн., і ці витрати вона не може скоротити, оскільки вони є мінімальними для нормального розвитку дитини.

Разом з тим, вона не в змозі самостійно забезпечити такий рівень життя, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_2 , будучи працездатною особою, може собі дозволити сплачувати аліменти саме у розмірі 16 260,00 грн., він є кінцевим бенефіціарним власником та керівником юридичних осіб, має у власності нерухомість та автопарк, часто виїжджав за кордон на відпочинок.

Ухвалою від 06.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 28.10.2019 року (а.с. 42-43).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково та просив суд стягувати з нього на утримання дитини аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно.

Свою позицію мотивував тим, що дійсно є керівником юридичних осіб, проте, його сукупний дохід становить 10 100,00 грн. на місяць. Нерухоме майно та автомобілі, про наявність яких вказала позивач, не є його власністю, нерухомим майном він не користується та витрати на його утриманню не несе, а автомобілі використовуються у господарській діяльності підприємств, якими він керує. До того ж, часина автомобілів була відчужена ще за часів шлюбу і позивачу про це відомо (а.с. 48-51).

Позивачем в порядку ст. 179 ЦПК України було подано відповідь на відзив, в якому повністю заперечила проти тверджень позивача, вважаючи їх безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Посилаючись на обов`язок відповідача утримувати дитину та можливість останнього надавати матеріальну допомогу наполягала на стягненні на її користь на утримання доньки аліментів з відповідача саме 16 260,00 грн., до досягнення дитиною повноліття (а.с. 66-84).

11.03.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив про визнання позову в розмірі 3 000,00 грн., а у задоволенні іншої частини вимог просив відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З матеріалів справи вбачається, що з 12.06.2013 року сторони у справі перебувають у шлюбі, котрий був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 347 (а.с. 14).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони у справі є батьками малолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

З пояснень позивача, викладених при зверненні до суду у позові, і не заперечених відповідачем, вбачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Крім того, з позову вбачається, що останньою не заперечуються факти періодичної часткової участі відповідача в утриманні дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

З матеріалів справи вбачається, що місячний дохід відповідача складає 10 100,00 грн. (а.с. 50-51).

Позивач, в сою чергу, стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у розмірі 16 260,00 грн., разом з тим, останньою не зазначено доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього грошових коштів, тощо.

Поїздки відповідача протягом 2012-2015 років, що останнім до речі не заперечувалось, за кордон, та наявність у нього нерухомого майна, отриманого в результаті укладення договору купівлі-продажу 18.01.2011 року, не є, на думку суду, беззаперечним доказом можливості останнього сплачувати аліменти саме у розмірі 16 260,00 грн.

При цьому посилання позивача на те, що відповідач приховує свої реальні доходи та власником рухомого та нерухомого майна, котре оформлено на інших осіб, також не доведена перед судом в порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, а тому до уваги не приймається.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини.

Твердження позивача про те, що дитина ходить у садочок, вартість перебування у якому становить 11 000,00 грн. щомісячно, окремо дитина ходить на англійську мову, витрати на харчування дитини, одяг, взуття, здоров`я, транспортні витрати, книжки, розвиток здібностей, розваги, відпочинок становлять у середньому 12 000,00 грн. на місяць, суд не приймає до уваги, по-перше, через недоведеність у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, а, по-друге, на думку суду, вказані витрати не входять до складу визначення розміру аліментів, а відносяться до додаткових витрат на дитину, які вирішуються судом окремо від стягнення аліментів.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, та, виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що позивач не обґрунтовує в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України необхідність та можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі саме у розмірі 16 260,00 грн., при цьому зазначає, що відповідач має можливість їх сплачувати, а отже має дохід, приймаючи до уваги доходи сторін у справі, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, з урахуванням позиції відповідача надходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини, аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 06.08.2019 року і до повноліття дитини.

На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 75, 80, 84, 180-184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133 ,141, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 274-279, 352, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення до суду позовної заяви, тобто з 06.08.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Іллінці Вінницької області, ІПН НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко