Справа № 630/123/20
Провадження № 2/630/132/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2020 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Дем`яненко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу № 630/123/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третьої особи біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в особі правонаступника універсальна біржа «Україна» про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності,
ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в особі правонаступника універсальна біржа «Україна» про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності.
- визнати договір купівлі - продажу за реєстраційним номером НЗ-193 від 10 листопада 1995 року, укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсним.
- Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «Б», «Г», «Е», літня кухня літ. «В». вбиральня літ «№1» з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що 10 листопада 1995 року на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» вона уклала договір з відповідачем ОСОБА_3 , за яким придбала у свою власність житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Укладений з відповідачем договір купівлі-продажу фактично був виконаний його сторонами після досягнення домовленостей з усіх істотних питань, що відповідали вимогам Закону України «Про товарну біржу», але на даний час при продажу будинку виникла необхідність у подачі до нотаріуса нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку. На теперішній час позивач бажає розпорядитися власним майном, шляхом відчудження, але нотаріус відмов їй, оскілько договір не посвідчений нотаріально. Саме тому позивач була змушена звернутися із вказаним позовом до суду.
Сторони про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно, в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 , з належним чином оформленими повноваженнями, направив до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує просить розглядати справу без його участі.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.
Представник третьої особи, належним чином повідомлений про місце, час, дату проведення судового засідання до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Зі згоди позивача та за наявності підстав, передбачених ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд постановляє заочне рішення.
Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.
Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.
Житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 належить вцілому ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Як вбачається із біржового Договору купівлі-продажу № НЗ-193 від 10 листопада 1995, року укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», позивач придбала у відповідача ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5).
Відповідно до умов договору та діючого на той час законодавства 25 листопада 1995 року позивач зареєструвала вказаний договір у Люботинському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджено відміткою про внесення зазначених змін.
На час укладання договору сторони домовилися про всі істотні умови договору. При цьому умови договору були виконані. Відповідачі отримали гроші та передали ОСОБА_1 всі документи на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
В зв`язку з тим, що правовідносини між сторонам відбулися в період дії Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, доцільно застосувати до них саме норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.
Відповідно до ст.. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угоді, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.
При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.
Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу НЗ-193 від 10 листопада 1995 року, укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , дійсним.
Здійснивши державну реєстрацію права власності за Позивачкою на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації, держава цим самим визнала право власності позивачки зазначений у договорі житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
Оскільки суд вважає позивача власником спірного житлового будинку, тому її право власності, яке не визнається, підлягає захисту, в зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 47, 48, 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 392 ЦК України
Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третьої особи біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в особі правонаступника універсальна біржа «Україна» про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати договір купівлі - продажу за реєстраційним номером НЗ-193 від 10 листопада 1995 року, укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок літ. «А-1» ( загальна площа 42,8 кв.м, житлова площа 20,00 кв.м) з надвірними будівлями і спорудами:сарай літ. «Б», «Г», «Е», літня кухня літ. «В». вбиральня літ «№1» що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 01 червня 2020 року
Суддя(підпис) І. В. Дем`яненко