Провадження № 4-с/752/30/20
У Х В А Л А

Іменем України

10.02.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Турчина Андрія Анатолійовича заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва зі скаргою на дії приватного виконавця Турчина А.А., відповідно до якої просить зупинити реалізацію квартири АДРЕСА_1 до завершення розгляду скарги судом, заборонити ДП «СЕТАМ» вчиняти дії щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 до завершення розгляду скарги, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Турчина А.А. щодо дотримання процедури проведення оцінки нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 в частині незабезпечення огляду оцінювачем об`єкту оцінки, визнати неправомірними дії приватного виконавця Турчина А.А. щодо передачі на реалізацію до ДП «СЕТАМ» нерухомого майна без попереднього ознайомлення ОСОБА_3 з результатами оцінки, визнати протиправним та скасувати Звіт від 12.11.2018 р. про оцінку квартири АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_3 .

Скарга обґрунтована тим, що 17.12.2018 р. представник ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 57228067 щодо виконання виконавчого листа №752/3149/15-ц, виданого 07.11.2017 р. Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 4723852 гривні, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Турчина А.А. і встановив, що приватним виконавцем допущенні порушення при визначенні вартості нерухомого майна, що підлягала реалізації, що призвело до заниження його ціни. Крім того, квартира була передана для реалізації до ДП «СЕТАМ» без попереднього ознайомлення боржника з результатами оцінки.

Оскільки такі дії приватного виконавця заявник вважає протиправними, просить скаргу задовольнити.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.12.2018 відкрито провадження за поданою скаргою.

В судове засідання заявник, приватний виконавець та заінтересована особа не з`явились, повідомлялись судом про місце і час розгляду скарги у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Турчина А.А. перебуває виконавче провадження № 58230558 з примусового виконання виконавчого листа № 752/3149/15-ц від 07.11.2017 р., виданого Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 23.03.2009 р. в розмірі 4723852 гривні та суми судового збору в розмірі 11233 гривень.

17.09.2018 р. приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка надіслана на адресу стягувача та боржника у виконавчому провадженні.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання судового рішення приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

18.10.2018 р. приватним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, яка направлена до відома сторонам.

30.10.2018 р. на підставі постанови приватного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, копії якої надіслані до відома сторонам виконавчого провадження та на виконання ТОВ «ІВ ГРУП».

20.11.2018 р. надійшов Звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_3 .

Як встановлено судом, і це підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження, на адресу сторін виконавчого провадження 20.11.2018 р. направлено повідомлення про оцінку майна та роз`яснено право на оскарження оцінки в удовому порядку протягом 10 денного строку.

Оскільки у встановлені строки сторони не оскаржили результати оцінки майна 03.12.2018 р. приватним виконавцем направлено заявку на реалізацію арештованого майна боржника до ДП «СЕТАМ».

17.12.2018 р. представник боржника у виконавчому провадженні ознайомився з матеріалами та подав заяву про відвід суб`єкта оціночної діяльності.

17.12.2018 р. на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» оприлюднено лот № 322120 з реалізації квартири АДРЕСА_1 , однак торги не відбулися.

18.01.2019 р. на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» оприлюднено лот № 328455 з реалізації квартири боржника, однак торги було зупинено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 24.12.2018 р.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) божника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 914/881/17 (провадження N 12-18гс18) викладено висновок про те, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України". Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 308/12150/16-ц (провадження N 14-187цс19) викладено висновок про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі N 821/197/18/4440/16 (провадження N 11-1200апп18).

У частині п`ятій статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, зокрема і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В ході судового розгляду було встановлено, що приватним виконавцем були дотримані вимоги ст.ст. 57, 58 Закону України «Про виконавце провадження» в частині залучення суб`єкта оціночної діяльності та ознайомлення сторін виконавчого провадження зі складеним Звітом.

Боржник у виконавчому провадженні у встановлені строки не оскаржив результати оцінки, а отже дії приватного виконавця щодо звернення до ДП «СЕТАМ» з заявкою про реалізацію арештованого майна також відповідали вимогам закону.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановлені в ході розгляду скарги обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Турчина Андрія Анатолійовича заінтересована особа: ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя