Справа №339/32/20
У Х В А Л А

04.06.2020 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить встановити факт непроживання ОСОБА_2 із спадкодавцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 бабуся позивача, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 дідусь позивача, які являються батьками його матері ОСОБА_5 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ).

Разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на час їх смерті в будинку був зареєстрований їх син ОСОБА_2 , відповідач по справі, який більше 28 років не проживає в ньому, оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі України, що підтверджується актом обстеження матеріально- побутових умов.

Згідно заповіту, ОСОБА_3 заповів усе своє майно позивачу і після його смерті він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом зареєстрована спадкова справа, але в нотаріальній конторі йому повідомлено, що згідно довідки про склад сім`ї на час смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з ними зареєстровапний син ОСОБА_2 , тому він вважається таким, що прийняв спадщину, так як не подав заяву про відмову від спадщини.

03 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

10 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить засідання проводити у його відсутності (а.с.102).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема відповідач через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та не подав відзив на позов (а.с. 100-101).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом спору є встановлення факту непроживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13), в зв"язку з чим відкрилася спадщина на майно, власником якого вона була.

З довідки Поляницької сільської ради №412 від 18 квітня 2019 року вбачається, що по АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_4 був зареєстрований чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_2 (а.с.23).

Згідно витягу з Спадкового реєстру інформація відсутня після смерті ОСОБА_4 (а.с.22).

Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 і після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по в АДРЕСА_1 (а.с.7), в якому він проживав разом з сином ОСОБА_2 (а.с.8).

За життя ОСОБА_3 розпорядився своїм майном 02 грудня 2009 року, склавши заповіт в користь позивача (а.с.15).

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом звернувся 23 квітня 2019 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.76).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкова справа після смерті ОСОБА_3 зареєстрована (а.с.16).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідач по місцю реєстрації не проживає більше 28 років (а.с.14).

Предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення спадщини позивачем після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що він є спадкоємцем за заповітом, звернувся до нотаріальної контори в встановлений законом строк, тобто прийняв її після смерті останнього.

З метою оформлення спадкових прав, він звернувся до нотаріуса, який повідомив йому про право відповідача на частку спадкового майна як спадкоємця першої черги, з урахуванням реєстрації його місця проживання в указаному будинку.

Суд встановив, що з правовідносин, які виникли між сторонами, вбачається спір про право на спадщину, а отже, спір має розглядатися судом у порядку позовного провадження.

Такі висновки ґрунтуються на положеннях частини шостої статті 294 ЦПК України та роз`ясненнях, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті. Отже, суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Водночас судом безспірно встановлено, що між сторонами у справі існує спір право на спадщину.

Таким чином, позивач у цій ситуації штучно використав термін «позов» при застосуванні процесуального механізму встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки інших вимог при зверненні до суду ним заявлено не було.

Аналогічні висновки при вирішенні вказаного спору викладені і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року ( справа № 304/149/16-ц, провадження № 61-9347св18).

Згідно з вимогами пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до вимог частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

А тому суд вважає, що позов слід залишити без розгляду .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.257-259, 260-216 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд, з урахуванням п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Головенко О.С.