ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/573/19
Позовне провадження Провадження № 2/170/8/20
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2020 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі

головуючого - судді Жевнєрової Н.В.,

за участю секретаря - Остапчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (АТ КБ "ПРИВАТБАНК") подано в суд позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 12.11.2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 18 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При підписанні заяви на отримання кредиту відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-ресурс, зазаначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті, позивач публічно пропонує невизначеному колу осіб отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його. Позивач вказує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnk.uа, згідно з якими обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Пунктами 1.1.3.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.12.1 договору передбачено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Банк нараховує проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», що викладені на банківському сайті httрs://ргіvаtbаnk.uа. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору, при порушенні позичальником строків платежу по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф 250 грн. + 5% від суми позову. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.06.2019 року має заборгованість в сумі 30 139,65 грн., з яких: 16 110,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 305,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 849,85 грн. - пеня за прострочення зобов`язання, 200 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів, штрафи: 250 грн. штраф (фіксована складова), 1 423,32 грн.- штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану у розрахунку суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати у справі. На підтвердження викладених у позові обставин позивачем надано розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, витяги з «Тарифів банку», «Умов та правил надання банківських послуг».

Не погоджуючись з позовом відповідач ОСОБА_1 подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву, яке ухвалою суду від 07.02.2020 року задоволено, та відзив, в якому вказує, що 12.11.2009 року, з метою отримання банківських послуг, відповідачем було підписано заяву на тримання кредиту в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а не на суму 18 000 грн., як це зазначає у позові позивач, що підтверджується заявою відповідача, яка додана позивачем до позовної заяви. Про отримання суми кредиту в розмірі 18 000 грн. відповідач жодних заяв не писав. Також відповідач не давав жодної згоди і на зміну суми кредитного ліміту. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У заяві позичальника від 12.11.2009 року процентна ставка не зазначена. У ній також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки і пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Проте, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, окрім тіла кредиту, також безпідставно просить ще стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами, 7 849,85 грн. - нараховану пеню за прострочене зобов`язання, 200 грн. - нараховану пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. штраф (фіксована складова), 1 423,32 грн.- штраф (процентна складова). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" ресурс: архів «Умов та правил надання банківських послуг» розміщених на сайті: httрs://ргіvаtbаnk.uа/terms/, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними підписуючи заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки, пені, штрафів, та, зокрема, у зазначеному в документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Кредитний договір повинен містити всі істотні умови, встановлені законом і узгоджені сторонами та підтверджені підписами сторін. Підписана відповідачем заява не містить відповідних умов кредитного договору, у вказаній заяві відсутні відомості про розмір кредиту, лише сума кредитного ліміту в розмірі 500 грн. До позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання заяви 12.11.2009 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Умовами та правилами надання банківських послуг». Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також суду не надано документальних підтверджень, що розрахунки заборгованості за договором б/н від 12.11.2009 року, які долучено до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, оскільки не містять посилань на відомості за допомогою яких можна ідентифікувати боржника, зокрема, посилань на номер банківського карткового рахунку. Також позивач звертає увагу суду і на самі розрахунки, оскільки в розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.11.2009 року станом на 31.05.2015 року, який доданий позивачем до позовної заяви, а саме, на останній сторінці вказаного розрахунку зазначено, що заборгованість за кредитом становить 2 797,46 грн, а заборгованість за процентами (в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість) - 88,40 грн., разом становить 4 559,18 грн., що не відповідає математичним підрахункам, оскільки 2 797,46+88,40=2 885,86 грн. Тому відповідач ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить відмовити повністю.

Представник позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Ванжа Н.В. надіслав на адресу суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 12.11.2009 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 18 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яка підтверджує те, що позичальник ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку». Укладення договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком «Умов та Тарифів». Зміст кредитного договору в даному випадку зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах надання банківських послуг, правилах користування платіжною карткою та тарифах. Таким чином між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Між сторонами були вчиненні усі необхідні дії, що вказують на укладення двостороннього кредитного договору, складовими якого є заява, умови, правила та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис позичальника в заяві. Представник вказує, що позичальнику банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Окрім того, в анкеті-заяві зазначено: "Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в "Приватбанку". Таким чином, підписавши анкету-заяву ивідповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 12.11.2009 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що " Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана особисто відповідачем та з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку. Представником позивача суду виписку з карткового рахунку, де, на думку представника, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Представник позивача вказує, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. У відповіді на відзив вказано, що позивач надав докази, на підтвердження того, що позивач розумів, ознайомився та був згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування від 16.11.2009 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, що є підтвердженим виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. Оскільки клієнт на сьогоднішній день не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, внесені зміни вважаються прийнятими, а тому до позовної заяви додаються Умови та Правила надання банківських рослуг актуальні станом на час подачі позову. Представник позивача зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому представником надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості та виписка по рахунку відображають операції за всіма кредитними картками, отриманими відповідачем ОСОБА_1 , а не за кожною окремо. Представник вказує, що при генерації розрахунку заборгованості було допущено помилку. Згідно з випискою по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за поговором, тому представник позивача ввважає необгрунтованими посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування. На даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому представник позивача просить суд позовні вимоги банку задовольнити повністю. В судове засідання належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи не прибули.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Д ослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 12.11.2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований на АДРЕСА_1 , підписано заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», що складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна ", номер картки НОМЕР_2 (а.с. 12). Вказана заява не містить відомостей про те на яких умовах повинно було здійснюватись кредитування відповідача.

Позивач стверджує, що заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. До кредитного договору банк надав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 16.11.2009 року та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» . Додані до позову «Умови та правила надання банківських послуг» не містять підпису відповідача. Належних доказів, які б підтверджували, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву, та відповідно чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за договором №б/н від 12.11.2009 року станом на 17.06.2019 року виникла заборгованість: в сумі 30 139,65 грн., з яких: 16 110,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 305,95 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 849,85 грн. - пеня за прострочення зобов`язання, 200 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також заборгованість по судових штрафах - 1 673,32 (а.с. 123-125).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві позичальника від 12.11.2009 року відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Позивач, у відповіді на відзив звертає увагу суду, що банком не заявлено вимог про стягнення процентів за користування кредитом.

Представник позивача обґрунтовуючи позов про стягнення неустойки (штрафів, пені) та щодо нарахування штрафів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.11.2009 року, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови договору. У заяві від 12.11.2009 року відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Надані банком «Довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 16.11.2009 року, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також матеріали справи не містять доказів про те, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті https://privatbank.uа/terms/, які містяться в матеріалах справи, визнавалась відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, більше того вказаний документ не містить підпису відповідача, а «Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем 16.11.2009 року, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору без номера від 12.11.2009 року укладеного шляхом підписання заяви між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 про отримання кредитного ліміту в сумі 500 гривень. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в «Умови та правила» споживчого кредитування. Відповідні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17, і не спростовані позивачем при розгляді вказаної справи.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 30 січня 2018 року (справа №161/16891-15-ц), виконаний банком розрахунок не є належним доказом, який доводить обгрунтованість вимог банку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, доказом наявність боргу позичальника перед банком є наявні у справі належним чином оформленні первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку. У першу чергу це первинні документи щодо видачі коштів, оскільки вони є основною підставою для розрахунків, порядок яких визначається кредитним договором. Вказані первинні документи повинні складатись на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України, та містити обов`язкові реквізити, значення яких повинні відповідати договірним умовам. Відповідно до Постанови Правління НБУ №566 від 30.12.1998 року "первинні документи", які не містять реквізитів, є недійсними і неможуть бути підставою бухгалтерського обліку, а відповідно неможуть підтверджувати суму кредиту.

На підтвердження своїх вимог позивачем до відповіді на відзив долучено виписку по основному картковому рахунку № НОМЕР_3 , яка відображає операції по всіх кредитних картках, які отримав ОСОБА_1 , в період з 01.11.2009 року по 26.02.2020 року, а не за кожною окремо, що не може бути належним доказом на підтвердження того, що вказаний документ разом з довідкою про те, що з 01.07.2014 року змінено тарифи на зняття готівки по елітних картках та довідками про внесення змін в тарифи по кредитних картках, які представник позивача долучив до відповіді на відзив, відображають заборгованість за кредитним договором без номера від 12.11.2009 року, укладеним між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 , відповідно до заяви, яка містить дані про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 .

Встановити, чи відповідає оформлення надання кредиту умовам договору та/або нормативним вимогам можливо за результатами відповідних експертиз, які у даній справі не призначались.

Таким чином позивач не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявності заборгованості у відповідача перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, взадоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 12.11.2009 року в розмірі 30 139,65 гривень станом на 17.06.2019 року слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статей 11, 13, 16, 509, 510, 526, 626-628, 638, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 12.11.2009 року в розмірі 30 139,65 грн. (тридцять тисяч сто тридцять дев`ять гривень, 65 копійок) станом на 17.06.2019 року відмовити повністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.04.2020 року.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова