Справа № 462/891/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря - Рущак Т.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», третя особа - генеральний директор Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» від 19.12.2019 року №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_1 .». Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року зі змінами, внесеними постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019 р. її було поновлено на посаді першого заступника генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького»з 07.11.2016 року, стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького»на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2016 року по 14.11.2018 року в сумі 658 449,00 грн. без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу. За трудовим договором на день її незаконного звільнення (07.11.2016р) вона обіймала штатну посаду першого заступника генерального директора у відповідача, що підтверджується зміною до штатного розпису, введену з 28.09.2016 року та відповідними записами в її трудовій книжці. Тому вважає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.11.2018р. у справі № 465/6661/16-ц, яке набрало законної сили, її поновлено на штатну посаду першого заступника генерального директора у відповідача.Відповідач на виконання рішення суду наказом від 13.02.2019р. № 46 «Про введення в дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» увів з 13.02.2019р. в діюштатний розпис керівного складу, погодженого з Міністерством інфраструктури України, в якому зазначено посаду першого заступника генерального директора з посадовим окладом 21 750 грн., при цьому, чотирьом іншим заступникам генерального директора встановлено посадові у розмірі 46 137 грн. Крім того, відповідач видав наказ від 11.10.2019 р. № 323, яким внесено зміни до його організаційної структури, зокрема з 11.10.2019 р. виведено із штатного розпису керівного складу посаду першого заступника генерального директора з посадовим окладом 21750 грн.І лише після виведення із штатного розпису керівного складу посади першого заступника генерального директора відповідач видав наказ від 16.10.2019 року №1014-о «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 згідно рішення суду», яким її поновлено на посаду першого заступника генерального директора, але яка не передбачена у штатному розписі із визначенням розміру посадового окладу згідно із чинним трудовим законодавством. Оскільки їй не було встановлено посадовий оклад із конкретним визначенням його розміру відповідач у той же день, 16.10.2019р. видав наказ від 16.10.2019 № 1025-О «Про оплату праці ОСОБА_1 », яким їй - першому заступнику генерального директора, встановлено «основну заробітну плату у розмірі 21 247 грн.», тобто на рівні розміру посадового окладу, який вона отримувала перед незаконним звільненням. У той час як іншим чотирьом заступникам генерального директора, у яких посадові оклади були розміром 20 129 грн., протягом її вимушеного прогулу з 08.11.2016 по 16.10.2019 відповідач двічі підвищував розмір їх посадового окладу, зокрема, з 01.01.2018 - 34 164 грн., з 01.01.2019 - 46 137 грн., на що вказало відповідачу ГУ Держпраці у Львівській області під час інспекційного відвідування по її заяві.Про порушення своїх трудових прав, зокрема, що вона обліковується у відповідача на позаштатній посаді першого заступника генерального директора і що її оплата праці суттєво менша від оплати праці інших заступників генерального директора вона довідалась з розрахункових листків, які надані їй відповідно до припису ст.110 КЗпП України.05.11.2019 року вона звернулась із заявою до ГУ Держпраці у Львівській області, у зв`язку з чим були складені акт, припис про виявленні порушення законодавства та складено протокол про адміністративне правопорушення, який скеровано до суду. Вказаними документами встановлено наявність фактів порушення її законних трудових прав.Крім того, щодо незаконності винесення вказаних наказів вона, 24.01.2020 р. звернулася із позовом до Залізничного районного суду м.Львова (страва № 462/422/20), який перебуває на розгляді у судді Румілової Н.М. у порядку спрощеного позовного провадження.Зазначила, що своєю бездіяльністю протягом року з 14.11.2018р. по 16.10.2019р. щодо невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчиненням неправомірних дій та прийняттям незаконних наказів, пов`язаних із примусовим виконанням рішення суду про її поновлення на роботі, відповідач намагається позбутись її, не тільки як працівника, але як і очільника профспілкового представниказ 2016 року первинної профспілкової організації працівників відповідача Професійної спілки авіапрацівників України.Крім того, через психологічний тиск генерального директора ОСОБА_2 вона вимушена була піти у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до наказу відповідача від 18.11.2019 року за №489-в/тр «Про відпустки» вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 18.11.2019р. по 03.05.2021р. В подальшому, відповідач під час її тимчасової відсутності на роботі з поважної причини, видав оскаржуваний наказ від 19.12.2019 року № 419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» Кунців Н. В.», яким з 24.02.2020 р. їй змінено істотні умови праці в частині оплати, зокрема, відповідно до Колективного договору на 2019-2021 роки встановлено посадовий оклад в розмірі 5% від посадового окладу Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Необхідність такої істотної зміни умов праці відповідач пояснив її незадіяністю у виробничому процесі у зв`язку із скороченням посади першого заступника генерального директора і зменшенням обсягу робіт відповідно до нової посадової інструкції. А у разі відмови від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці повідомлено про наступне звільнення на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Копії цього наказу, посадової інструкції першого заступника генерального директора від 19.12.2019р. № 91 і повідомлення від 19.12.2019 про зміну істотних умов праці вона отримала поштою рекомендованою кореспонденцією 30.12.2019р. Вказує, що у відповідності до ч.2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (ч.4 ст. 97 КЗпП України).Так, відповідно до Змін до колективного договору на 2017-2018 роки, які прийняті 18.07.2018р. та зареєстровані 24.08.2018 р. (реєстраційний номер: 264) встановлено співвідношення окладів керівників зокрема, генеральний директор (згідно контракту), заступник генерального директора, головний бухгалтер (70% посадового окладу генерального директора) і заступник головного бухгалтера (75% посадового окладу головного бухгалтера).Про те, що у відповідача прийнято новий колективний договір на 2019 -2021 роки вона, як працівник і очільник (профспілковий представник) первинної профспілкової організації працівників відповідача Професійної спілки авіапрацівників України довідалась з отриманої копії оскаржуваного наказу. Проте, з текстом вказаного колективного договору до цього часу відповідач її не ознайомив.Хоча у п.п. 2.6. п.2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілкам працівників цивільної авіації України, у т.ч. й Професійною спілкою авіапрацівників України, на 2018-2020 роки (далі - Галузева угода) є положення, що «Сторони зобов`язуються не приймати в односторонньому порядку рішень з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників, без попереднього узгодження таких рішень шляхом переговорів і консультацій». У відповідності до вимог ч.1 ст. 37, п.3 ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гаранти діяльності» (далі - Закон № 1045 - XIV)виборний орган (профспілковий представник) первинної профспілкової організації наділений одним із повноважень: разом з роботодавцем вирішувати питання оплати праці працівників підприємства, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат , премій, винагород та інших заохочувальних , компенсаційних виплат.Проте, з нею, як профспілковим представником, питання зміни істотних умов її праці в частині оплати праці відповідач не обговорював (не узгоджував), тобто було вирішено останнім в односторонньому порядку. Крім того, у п.п. 5.1.1. п.5 Галузевої угоди установлено мінімальну тарифну ставку (посадовий оклад) робітника першого розряду за повністю виконану місячну норму часу в нормальних умовах праці у розмірі не менш як 180 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законодавством України.У п.п. 5.1.2 п. 5 Галузевої угоди - мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних посадових окладів працівників за загальними (наскрізними ) професіями до тарифної ставки робітника першого розряду згідно з додатком № 1 до Угоди.Їй, як першому заступнику генерального директора відповідач оскаржуваним наказом установив розмір посадового окладу нижче за розміри посадових окладів працівників, перерахованих у п.6 додатку № 1 до Галузевої угоди, суттєво нижчий порівняно з посадовими окладами керівного складу, установленими у раніше прийнятому додатку № 8-1 Змін до колективного договору на 2017-2018 роки. Крім того, у ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» міститься припис щодо заборони будь-якого зниження розмірів оплати праці залежно від членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян. А вона з 2016 року очолює первинну профспілкову організацію працівників ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» Професійної спілки авіапрацівників України, яку Генеральний директор Романовська Т.В. відкрито ігнорує.Враховуючи, що при винесенні оскаржуваного наказу було допущено перелічені порушення просить такий визнати протиправним та скасувати.

Крім того, позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила постановити ухвалу про забезпечення позову.

17 лютого 2020 року Залізничним районним судом м. Львова у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 462/891/20 відмовлено.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалу про відкриття провадження позивачем було отримано 18.02.2020 року, а відповідачем та третьою особою 02.03.2020 року, що підтверджується розпискою та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 13.03.2020 року подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги позивача безпідставні та незаконні. Вважає, що покликання позивача на незаконність наказу від 16.10.2019р. №1014-о «Про поновлення ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду», наказу від 16.10.2019р. №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 » є передчасними, оскільки справа №462/422/20 ще не розглянута судом і вказані у позовної заяві доводи містять лише суб`єктивне відношення позивача до викладених обставин, при цьому не містять доказів про порушення відповідачем закону при поновленні позивача. Також, на підтвердження доводів, викладених у позові, ОСОБА_1 надає докази із матеріалів адміністративної справи про притягнення Генерального директора ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.41 КУпАП, зокрема, Акт інспекційного відвідування ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» інспектором праці ГУ Держпраці у Львівські області №ЛВ4506/592/АВ від 27 листопада 2019 року, Припис про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019р., протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2019р. №ЛВ 4506/592/АВ/П/ПТ. Проте, зазначені документи не можуть бути доказами у даній справі, оскільки оскаржуваний Наказ від 19.12.2019р. №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_1 було прийнято після проведення зазначеного інспекційного відвідування Держпраці, тому питання зміни істотних умов праці ОСОБА_1 не було предметом даного інспекційного відвідування підприємства. Зазначає, що постанова Залізничного районного суду м.Львова від 04.03.2020р. в адміністративній справі №462/8047/19 законної сили не набрала у зв`язку із її оскарженням в апеляційному порядку. Крім того, виконання Припису про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від11.12.2019р тимчасово припинено внаслідок його адміністративного оскарження. Щодо тверджень позивача, про здійснення відповідачем психологічного тиску на позивача, як працівника та очільника первинної профспілкової організації, то такі не підкріплені жодними доказами, тому не можуть братися судом до уваги. Щодо суті позовних вимог, то у відповідності до ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.Посада Першого заступника Генерального директора скорочена в 2016 році на підставі Наказу «Про скорочення штату працівників ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 18.07.2016 №311. Даний Наказ при розгляді трудового спору у справі №465/6661/16-ц судом не скасовано, порушення процедури скорочення посади першого заступника Генерального директора судом не встановлено. При розгляді спору судом було визнано незаконним Наказ від 31.10.2016 №786-о про звільнення з роботи ОСОБА_1 . Поновлення на роботі ОСОБА_1 відбулося на посаду, яка не перебуває в обліковому складі (поза штатом), оскільки така була скорочена в 2016 році.Оскільки вказана посада Першого заступника Генерального директора не була задіяна у виробничому процесі підприємства з 2016 року, що й було підставою для її скорочення, також виробничої необхідності для введення даної посади в штат підприємства з 2016 року по даний час не було.Вказує, що доцільність запровадження відповідачем вищенаведених змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін не потребує доведення, оскільки у відповідності до ст. ст. 42,44 Господарського кодексу України суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.Оскільки, питання запровадження до штатного розпису будь-якої посади входить у компетенцію підприємства та не може вирішуватися будь-яким іншим органом, зміна організаційної структури ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» згідно Наказу від 13.02.2019р. №46 в частині введення в штат підприємства посади першого заступника Генерального директора та Наказу від 11.10.2019 №323 в частині виведення із штату підприємства посади першого заступника Генерального директора є компетенцією підприємства та жодним чином не впливає на права Позивача у даному спорі, що узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц.З огляду на зміни в організації виробництва і праці, що відбулися в 2016 році, посадова інструкція першого заступника Генерального директора «ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 19.12.2019р. №91 розроблена у відповідності до діючої організаційної структури підприємства.У зв`язку із фактичним незадіянням даної посади у виробничому процесі підприємства, відповідачем прийнято рішення про зміну істотних умов праці при продовженні роботи Позивача за тією ж посадою.В порядку ч.3 ст.32 КЗпП України відповідач надіслав позивачу копію Наказу від19.12.2019р. №419 «Про зміну істотних умов праці Першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького», копію Посадової інструкції від19.12.2019р. №91, Повідомлення від 19.12.2019р. про зміну істотних умов праці, які отримані позивачем 30.12.2019р.З урахуванням дати отримання позивачем поштового відправлення (30.12.2019р.), для дотримання визначених ч.3 ст.32 КЗпП України відповідач Наказом від 03.02.2020 р. №29 змінив дату запровадження змін істотних умов праці позивача з 24.02.2020 р. на 02.03.2020р.На отримане повідомлення про наступну зміну істотних умов праці Листом від20.02.2020 р. позивач повідомила про оскарження в судовому порядку Наказу від 19.12.2019р. №419.Щодо посилання позивача на абзац другий п.п.5.1.5. п.5 Галузевої угоди, в якому визначено, що норми Колективного договору щодо рівня оплати праці не повинні бути нижчими від раніше прийнятих на підприємстві, то таке не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки на момент поновлення позивача на роботі діючий на той час Колективний договір (Додаток №8-1) не містив розміру посадового окладу Першого заступника Генерального директора. Розмір посадового окладу першого заступника Генерального директора, зазначений в оспорюваному Наказі від 19.12.2019р. №419, встановлений Додатком №8-1 нового Колективного договору на 2019-2021 роки, який укладено 10.12.2019 р. У відповідності до п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві разом з роботодавцем вирішує питання оплати праці працівників підприємства, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних і компенсаційних виплат.Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України узгоджений між профспілкою та роботодавцем розмір оплати праці працівників підприємства встановлюється в колективному договорі. А відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них.На ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» дієПервинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України таПервинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України, яку очолює позивач.Позивачем не надано жодних доказів, які-б свідчили про бажання первинної профспілкової організації, яку вона очолює, утворити об`єднаний представницький орган в порядку вищезазначеної норми закону.Тому, стороною укладення Колективного договору від імені працівників підприємства є Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт -Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України профспілковий комітет ДП «МА «Львів ім.Данила Галицького», в особі голови ОСОБА_5 , як сторона, яка укладала попередній колективний договір.Таким чином, посадовий оклад першого заступника Генерального директора в розмірі 5 % посадового окладу Генерального директора, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, встановлено із дотриманням вимог як ч.2 ст.97 КЗпП України так і п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Враховуючи наведене, вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним та скасування Наказу від 19.12.2019р. №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, представник відповідача подала клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому, ухвалою судді від 17.03.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» про розгляд справи №462/891/20 з повідомленням сторін - відмовлено.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені також КЗпП України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю. Держава створює умови для повного здійснення громадян права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року, яке було змінено постановою Львівського апеляційного суду від 02.09.2019року, ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» з 07.11.2016 року, стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2016 року по 14.11.2018 року в сумі 658 449,00 грн. без урахування податків, зборів та інших платежів, а також стягнуто моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу.

Згідно наказу №46 від 13.02.2019 р. «Про введення в дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» з метою упорядкування чинної структури підприємства, згідно зі ст. 64 Господарського кодексу України та п.п. 3 п. 9.3 Статуту ДП «МА «Львів» ім Данила Галицького» введено в дію з 13 лютого 2019 року організаційну структуру ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» та внесено відповідні зміни до штатного розпису підприємства, визнано таким, що втратив чинність наказ ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» від 17 липня 2018 року №217 «Про введення в дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» (а.с. 21). Відповідно до змін штатного розпису, затвердженого Генеральним директором ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» 13.02.2019р., посадовий оклад першого заступника Генерального директора складає 21750 грн. (а.с. 23).

Згідно Наказу №323 від 11.10.2019 р. «Про введенняв дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ДП «МА «Львів»з метою упорядкування чинної структури підприємства, згідно зі ст. 64 Господарського кодексу України та п.п. 3 п. 9.3 Статуту ДП «МА «Львів» ім Данила Галицького» введено в дію з 11 жовтня 2019 організаційну структуру ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького»та внесено зміни до штатного розпису підприємства, зокрема, виведено з 11.10.2019 року посаду «Першого заступника Генерального директора» виведена з організаційної структури (а.с. 26, 28).

Наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 16 жовтня 2019 року за №1014-о «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 згідно рішення суду» поновлено ОСОБА_1 з 7 листопада 2018 року на посаді першого заступника Генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» згідно Постанови Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року у справі №565/6661/16ц (а.с. 18).

Також, наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» від 16 жовтня 2019р. за №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 » встановлено першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького ОСОБА_1 основну заробітну плату в розмірі 21 247грн., нарахування заробітної плати проводити на підставі табеля обліку використання робочого часу (а.с. 19).

При цьому, судом не беруться до уваги покликання позивача про порушення її трудових прав винесеням наказу від 16.10.2019р. №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 », оскільки такі є передчасними, з даних системи документообігу Залізничного районного суду м. Львова вбачається, що по справі №462/422/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького, третя особа Генеральний директор Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького " ОСОБА_2, про скасування наказу щодо оплати праці, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди ухвалено рішення, проте дане рішення на даний час не набрало законної сили і вказані у позовної заяві доводи містять лише суб`єктивне відношення позивача до викладених обставин, при цьому не містять доказів про порушення відповідачем закону при поновленні позивача.

Також не беруться до уваги посилання позивача на Акт інспекційного відвідування ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» інспектора праці ТУ Держпраці у Львівські області №ЛВ4506/592/АВ від 27 листопада 2019 року, Припис про усунення виявлених порушень №ЛВ4506/592/АВ/П від 11.12.2019 та Протокол про адміністративне правопорушення від 13.12.2019 №ЛВ 4506/592/АВ/П/ПТ (справа про адміністративне правопорушення №462/8047/19) оскільки вказаний припис та постанова у справі про адміністративне правопорушення оскаржено відповідачем (а.с. 109, 110-117).

Крім того, судом встановлено, що наказом Генерального директора ОСОБА_2. від 18 листопада 2019 року №489-в(тр) «Про відпустки» надано ОСОБА_1 , першому заступнику Генерального директора, відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 18 листопада 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 74).

Частиною 3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює своїправа щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справі посада Першого заступника Генерального директора скорочена в 2016 році на підставі Наказу «Про скорочення штату працівників ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 18.07.2016 №311. Даний Наказ при розгляді трудового спору у справі №465/6661/16-ц судом не скасовано, порушення процедури скорочення посади першого заступника Генерального директора судом встановлено не було.

Суд вважає, що доцільність запровадження відповідачем вищенаведених змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін не потребує доведення, оскільки у відповідності до ст. 42,44 Господарського кодексу України суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

Оскільки, питання запровадження до штатного розпису будь-якої посади входить у компетенцію підприємства та не може вирішуватися будь-яким іншим органом, зміна організаційної структури ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» згідно Наказу від 13.02.2019 №46 в частині введення в штат підприємства посади першого заступника Генерального директора та Наказу від 11.10.2019 №323 в частині виведення із штату підприємства посади першого заступника Генерального директора є компетенцією підприємства та жодним чином не впливає на права позивача у даному спорі, що узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у Постанові від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц, а саме, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

З огляду на зміни в організації виробництва і праці, що відбулися в 2016 році, 19.12.2019 року №91 Генеральним директором ОСОБА_2 затверджено Посадову інструкцію Першого заступника Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», з п.1.3. якої вбачається, що Перший заступник Генерального директора є працівником який не перебуває в обліковому складі підприємства (а.с. 76).

Також відповідачем було прийнято рішення про зміну істотних умов праці при продовженні роботи позивача за тією ж посадою.

Наказом Генерального директора ОСОБА_2. від 19.12.2019 року №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_1 для підвищення ефективності та оптимізації управління підприємством в 2016 році проведено зміни в організації виробництва і праці, внаслідок яких скорочено посаду першого заступника Генерального директора (Наказ від 18.07.2016 №311 «Про скорочення штату працівників ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького»), у зв`язку із не задіянням у виробничому процесі посади першого заступника Генерального директора, зменшення обсягу робіт відповідно до нової посадової інструкції, з 24 лютого 2020 року змінено істотні умови праці, першому заступника Генерального директора ОСОБА_1, а саме: відповідно до Колективного договору на 2019-2021 р.р. встановлено посадовий оклад першому заступнику Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» в розмірі 5% від посадового окладу Генерального директора Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Начальнику відділу кадрової роботи Н.М. Білоус: - ознайомити ОСОБА_1 з цим наказом і повідомленням про наступну зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора; - у термін до 24 лютого 2020 р. одержати від першого заступника Генерального директора письмову згоду на продовження роботи у змінених істотних умовах праці; - у разі відмови ОСОБА_1 від продовження роботи із зміненими істотними умовами праці, її звільнення провести відповідно до п.6 ст.36 КЗпП України (а.с. 75).

У відповідності до ч.4 ст.97 КЗпП України, яка кореспондується із ст.22 Закону України «Про оплату праці», власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами

При цьому, у відповідності до ч. ч. 3, 4 ст.32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу

Як слідує з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», змінами істотних умов праці може бути визнана обґрунтованою, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Таким чином, зміна істотних умов праці передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці, що включає зміну систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше. Перелік істотних умов праці, передбачений ч.3 ст.32 КЗпП України, не є вичерпним і може доповнюватися стосовно кожного конкретного випадку, тому істотні умови праці є оціночним поняттям. При цьому, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Такі висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-2748цс15 від 23.03.2016 року.

З тексту позовної заяви та копії опису долученого до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2019 року було скеровано рекомендоване відправлення з повідомленням про вручення належним чином завіреної копії наказу від 19.12.2019 року №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_1, посадової інструкції першого заступника генерального директора від 19.12.2019р. № 91 і оригінал Повідомлення про наступну зміну істотних умов праці від 19.12.2019, які вона отримала 30.12.2019р., що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні (а.с. 78), таким чином, судом встановлено, що відповідачем дотримано вимог встановлених у ч.3 ст. 32 КЗпП України щодо повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці.

Щодо посилань позивача на п.5.1.5. п.5 Галузевої угоди на 2018-2020 роки, в якому визначено, що норми колективного договору щодо рівня оплати праці не повинні бути нижчими від раніше прийнятих на Підприємстві, не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки на момент поновлення позивача на роботі діючий на той час Колективний договір (Додаток №8-1) не містив розміру посадового окладу першого заступника Генерального директора. Розмір посадового окладу першого заступника Генерального директора, зазначений в оспорюваному наказі від 19.12.2019 №419, встановлений Додатком №8-1 нового Колективного договору на 2019-2021 роки, який було укладено 10.12.2019р.

У відповідності до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Як видно із додатку 8-1 діючого Колективного договору, посадовий оклад першого заступника та заступників Генерального директора визначається не за тарифною системою (в т.ч. тарифною сіткою), а внаслідок встановленого відсоткового співвідношення до посадового окладу Генерального директора, визначеного у контракті, що відповідає вимогам п.2 Додатку №3 Галузевої угоди укладеної на 2018-2020 роки між центральним органом виконавчої влади в особі Міністерства інфраструктури України, роботодавцями в особі Федерації роботодавців транспорту України та професійними спілками працівників цивільної авіації України. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.96 КЗпП України підставою для встановлення співвідношення окладів першого заступника та заступників Генерального директора до окладу Генерального директора є оцінка складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників, а не тарифна система оплати праці, яка включає в себе тарифну сітку і є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві разом з роботодавцем вирішує питання оплати праці працівників підприємства, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії певності» якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна Профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

З матеріалів справи вбачається, що на ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» діє Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України та Первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України, яку очолює позивач з 2016 року.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про бажання первинної профспілкової організації, яку вона очолює, утворити об`єднаний представницький орган в порядку вищезазначеної норми закону.

Так, матеріалами справи підтверджується, що стороною укладення колективного договору від імені працівників підприємства є Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» Профспілки авіапрацівників України профспілковий комітет ДП «МА «Львів ім. Данила Галицького» () в особі голови Сурми П.М., яка укладала попередній колективний договір (а.с. 122).

Таким чином, посадовий оклад першого заступника Генерального директора в розмірі 5 % посадового окладу Генерального директора, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, встановлено із дотриманням вимог ч.2 ст.97 КЗпП України так і п.3 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

З урахуванням наведеного, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що в даному випадку заявлені позивачем вимоги не знайшли свого підтвердження, водночас відповідачем доведено факт зміни істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, і того, що про такі зміни позивача було повідомлено з дотриманням порядку, визначеного трудовим законодавством. Відтак, наказ Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» від 19.12.2019 року №419 «Про зміну істотних умов праці першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_1 ». було видано з дотриманням вимог трудового законодавства, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 3, 32, 97 КЗпП України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», третя особа - генеральний директор Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького», місцезнаходження:м. Львів, Аеропорт ЦА, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: м. Львів, Аеропорт ЦА.

Дата складення повного рішення суду - 21 квітня 2020 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз