Справа 688/4114/19
№ 2/688/164/20
Рішення

Іменем України

13 травня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

13 листопада 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 03.12.2015 року отримала кредит у розмірі 400000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 22.10.2019 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 497068 грн. 78 коп., яка складається з наступного: 401800 грн. заборгованість за кредитом, 72941 грн. 34 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Однак, позивач просить стягнути з відповідача на його користь лише заборгованість за кредитом в сумі 401800 грн. та судові витрати по справі в розмірі 6027 грн.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження на 13 год. 00 хв. 16.12.2019 року, який відкладено до 15 год. 00 хв. 14 січня 2020 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2020 року за заявою відповідача ОСОБА_1 перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 04 лютого 2020 року.

22.01.2020 року судом отримано відзив на позов відповідача ОСОБА_1 , у якому остання позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити через неподання позивачем належних доказів на його підтвердження та безпідставне нарахування комісій, пені та процентів на заборгованість за тілом кредиту і погашення їх за рахунок кредиту, збільшуючи при цьому суму заборгованості. Зазначила, що із наданого позивачем розрахунку вбачається, що банком в односторонньому порядку списано в погашення зобов`язань відповідача комісії та пені, що не передбачені умовами анкети-заяви від 03.12.2015 р. в сумі 84527 грн. 85 коп. (01.03.2017 р. - в сумі 4000 грн., 21.08.2017 р. - в сумі 148 грн. 71 коп., 24.12.2017 р. - в сумі 2793 грн. 94 коп., 27.01.2018 р. - в сумі 9314 грн. 21 коп., 10.03.2018 р. - в сумі 9364 грн. 65 коп., 14.04.2018 р. - в сумі 9299 грн. 96 коп., 26.05.2018 р. - в сумі 9310 грн. 49 коп., 04.07.2018 р. - в сумі 9285 грн. 81 коп., 08.09.2018 р. - в сумі 9180 грн. 59 коп., 12.12.2018 р. - в сумі 9413 грн., 19 коп., 02.03.2019 р. - в сумі 12416 грн. 30 коп.). Разом з тим, з поданого розрахунку, банком в односторонньому порядку списано в погашення зобов`язань відповідача процентів, що не передбачені умовами анкети-заяви від 03.12.2015 року в сумі 86457 грн. 11 коп. (31.12.2017 р. - в сумі 297 грн. 08 коп., 05.02.2018 р. - в 1244 грн. 45 коп., 01.03.2018 р. - в сумі 577 грн. 57 коп., 14.03.2018 р. - в сумі 1585 грн. 20 коп., 10.04.2018 р. - в сумі 1248 грн. 58 коп., 18.05.2018 р. - в сумі 2500 грн., 04.06.2018 р. - в сумі 2772 грн. 25 коп., 13.07.2018 р. - в сумі 1240 грн., 02.08.2018 р. - в сумі 8340 грн. 55 коп., 01.09.2018 р. - в сумі 2479 грн. 94 коп., 03.11.2018 р. - в сумі 3993 грн. 32 коп., 05.11.2018 р. - в сумі 2276 грн. 11 коп., 12.11.2018 р. - в сумі 9990 грн. 02 коп., 04.01.2019 р. - в сумі 8339 грн. 61 коп., 30.01.2019 р. - в сумі 2905 грн. 12 коп., 06.03.2019 р.- в сумі 6966 грн. 36 коп., 13.05.2019 р. - в сумі 29700 грн. 95 коп.).

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 28.02.2020 року, який за клопотанням відповідача відкладено на 17..03.2020 року.

14.02.2020 року судом отримано відповідь на відзив, надіслану представником позивача за довіреністю №1735-К-Н-О від 01.04.2019 року ОСОБА_2 , у якій останній вважає доводи відповідача безпідставними, позов підтримав з підстав, викладених у ньому, посилаючись на презумпцію правомірності правочину, належність та допустимість доказів, наданих позивачем, якими підтверджується, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними, частково погашаючи виниклу заборгованість, отже знала про тарифи банку, просив позов задовольнити в повному обсязі. Разом з відзивом надіслав виписку по рахунку, фото клієнта з кредитною карткою, наказ банку.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2020 року за клопотанням представника позивача вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Косівським районним судом Івано-Франківської області на 13 год. 00 хв. 10.04.2020 року

10.04.2020 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Косівським районним судом Івано-Франківської області представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні оглошено перерву до 09 год. 00 хв. 13.05.2020 року, в яке представник позивача ОСОБА_3 не з`яивився, подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала.

З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових клопотаннях та заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви б/н від 03 грудня 2015 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 змінено тип та найменування позивача, про що зазначено в його Статуті.

У заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом.

АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення тіла кредиту тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконувала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 03.12.2015 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів; розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 22.10.2019 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.12.2015 року, станом на 22.10.2019 року існує заборгованість в сумі 497068 грн. 78 коп., з яких: 401800 грн. заборгованість за кредитом, 72941 грн. 34 коп. заборгованість за процентами, в т.ч. 22327 грн. 44 коп. несплачені проценти на поточну заборгованість, 50613 грн. 90 коп. несплачені проценти на прострочену заборгованість, а разом 497068 грн. 78 коп. В той же час, позивач зазначив, що сума заборгованості до стягнення становить 401800 грн., як слідує із розрахунку заборгованості вона складається із 400000 грн. заборгованості за кредитом та 1800 грн. простроченої заборгованості за кредитом.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача картковий рахунок, видало кредитну картку, на яку перераховані кредитні кошти.

Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно кредитного договору отримала 28.02.2017 року кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії до січня 2020 року, 14.03.2017 року - кредитну картку № НОМЕР_2 строком дії до січня 2018 року, 14.03.2017 року - кредитну картку № НОМЕР_3 строком дії до лютого 2020 року, 12.01.2018 року - кредитну картку № НОМЕР_4 строком дії до січня 2019 року, 15.03.2018 року - кредитну картку № НОМЕР_5 строком дії до лютого 2020 року, 31.01.2019 року кредитну картку № НОМЕР_6 строком дії до січня 2020 року.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти ОСОБА_1 відбувалась зміна кредитного ліміту, а саме 30.03.2017 року встановлено кредитний ліміт 10000 грн.; 24.11.2017 року - збільшено кредитний ліміт до 100000 грн.; 12.01.2018 року - збільшено кредитний ліміт до 300000 грн.; 13.12.2018 року - збільшено кредитний ліміт до 400000 грн.; 16.01.2020 року - знижено кредитний ліміт до 0 грн.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 року вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалась ними.

З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом також встановлено, що підписана відповідачем ОСОБА_1 заява не містить процентної ставки за надані кредитні кошти.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочену заборгованість за кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.12.2015 року, посилався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Витяг з Умов розуміла ОСОБА_1 та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду зазначила: оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З системного аналізу вищенаведених положень Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та ч. 1 ст. 1054 ЦК України слідує, що за своєю суттю прострочене тіло кредиту є платою за користування кредитними коштами, адже до нього входить плата за користування кредитом, а не власне, надані позичальнику в користування кошти.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Тому відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

З огляду на зазначене та відсутність визначеного договором порядку нарахування процентів за користування кредитом, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття відповідачем умов і тарифів кредитування.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування, відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 400000 грн., доказів, що банк може надавати відповідачу кошти в сумі, що перевищує кредитний ліміт, позивач не надав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 400000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5999 грн. 88 коп. (400000 грн. становить 95,55% від 401800 грн.; 95,55% від 6027 грн. становить 5999 грн. 88 коп.).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 263-265, 273ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, , МФО 305299, р/р НОМЕР_8 , адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за договором б/н від 03 грудня 2015 року за тілом кредиту в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень та 5999 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 88 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 травня 2020 року.

Суддя: С.В. Козачук