Ширяївський районний суд Одеської області
27.05.2020 Справа №: 518/814/19 Провадження № 2/518/150/2020
27.05.2020 року Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Алексєєвої О.В.,
при секретарі: Надир І.Л.,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та примусового зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи її тим, що з 2015 року він є власником вищевказаного житлового будинку, в даному будинку залишилася зареєстрованою колишня його власниця ОСОБА_2 , яка в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, що порушує його права як власника будинку. В зв`язку з чим він був змушений звернутися з даним позовом до суду.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від представника Ширяївської селищної ради Одеської області надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, рішення - на розсуд суду.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася замовною кореспонденцією за місцем реєстрації, до суду повернувся конверт з відміткою "не проживає".
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
27.05.2020 року ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області призначено проведення заочного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , (третя особа - Ширяївська селищна рада Одеської області) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
У разі відсутності відповідача відповідно до положень ст. 280-289 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно договору купівлі-продажу від 11.11.2015 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-11).
Відповідно до копії домової книги та відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, у вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 15-20).
Актом від 05.06.2019 року Ширяївської селищної ради Одеської області зафіксовано непроживання з листопада 2015 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Крім того, факт відсутності за місцем реєстрації відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 21-23).
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені в статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном за своїм розсудом.
Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача у примусовому порядку задоволенню не підлягають, оскільки визнання судом особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, вже є підставою для зняття її з реєстрації.
Керуючись ст. ст. 19, 76-81 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування належним ОСОБА_1 житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду є підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію судового рішення, протягом двох днів з дня його складання, надіслати особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Строк на оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого КМУ з Метою запобігання поширенню COVID-19 (п. 3 розділу ХХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України).

Суддя: О.В. Алексєєва