Єдиний унікальний номер справи 183/648/20
Провадження № 2/183/2065/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина. У грудні 2019 року, він, маючи намір оформити свої спадкові права за законом після смерті батька, звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак 10 грудня 2019 року державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт на все майно ОСОБА_2 , накладеного на підставі ухвали Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2002 року. Зазначений арешт було накладено в межах розгляду Новомосковським районним судом Дніпропетровської області цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою. На сьогоднішній день усі спори між сторонами вичерпано та будь-які зобов`язання перед ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2002 року про припинення провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову. Зазначена ухвала набрала законної сили 28 березня 2002 року, однак під час прийняття вищезазначеного рішення судом не було вирішено питання про скасування арешту з майна, а сама цивільна справа була знищена за закінченням строків зберігання.

У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить скасувати арешт нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 , який зареєстровано Новомосковською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2006 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером № 3892004 на підставі ухвали Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2002 року.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 19). 04 березня 2020 року позивач звернувся на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 29, 30-33). Ухвалою суду від 04 березня 2020 року було прийнято уточнений позов до розгляду та замінено відповідача на належного (а.с. 34). Ухвалою суду від 24 березня 2020 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 39).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, з порядком отримання рішення суду ознайомлений (а.с. 38).

Відповідач Новомосковський міськрайонний відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41).

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2002 року, постановленою у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у рамках забезпечення позову за заявою позивача, було заборонено вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну правового статусу автомобіля марки ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 , а також іншого майна, яке належить на праві приватної власності відповідачеві ОСОБА_2 (а.с. 15).

Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданою суду у засвідченій позивачем копії, 14 жовтня 2006 року за № 3891004, реєстратором - Новомосковською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Новомосковського районного суду № б/н від 29 січня 2002 року, накладено обтяження - арешт всього майна, належного ОСОБА_2 (архівний арешт запис № 93463-972 від 04 лютого 2002 року, зареєстрованого в реєстрі заборон за № 5/2002 рік) (а.с. 14).

Ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2002 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - закрито у зв`язку із відмовою позивача від своїх позовних вимог (а.с. 17).

Відповідно до повідомлення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області вих. № 01-43/1/2020 від 03 січня 2020 року, наданого на запит ОСОБА_1 і долученого до справи у засвідченій позивачем копії, згідно з алфавітним покажчиком цивільних справ за 2002 рік Новомосковського районного суду, дійсно була зареєстрована цивільна справа № 2-1034/02 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. 12 березня 2002 року провадження у даній цивільній справі було закрито внаслідок відмови позивача від своїх позовних вимог. Цивільна справа № 2-1034/02 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП була знищена за закінчення строку зберігання (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2018 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього (а.с. 11).

Судом установлено, що з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька позивач ОСОБА_2 звернувся до Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак листом державного нотаріуса Крутько Л. П. стосовно спадщини № 1926/02-14 від 10 грудня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки при підготовці до видачі спадщини виявлено відомості про арешт нерухомого майна, належного спадкодавцеві, на підставі ухвали Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2002 року, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 грудня 2019 року № 192213327 (а.с. 13).

За нормами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши вказані норми, оцінивши надані докази в сукупності, з урахуванням того, що будь-які зобов`язання перед ОСОБА_3 у спадкодавця позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 за його життя були відсутні, що підтверджується ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2002 року, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки наявний арешт і заборона на відчуження майна порушує його право на оформленнях спадщини, тому спірне майно підлягає звільненню з-під арешту та заборони на відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 7) про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2002 року у цивільній справі № 2-1034/02 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, який зареєстровано Новомосковською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2006 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3892004.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду складено і підписано 02 квітня 2020 року.

Суддя Г.Є. Майна