Справа № 645/7480/18
Провадження № 2/645/101/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Горпинич О.В..,

за участю секретаря Романюк А.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Нововодолазька державна нотаріальна контора Харківської області, Державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом , -

встановив:

Позивачі звернулись до Фрунзенського районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_3 , треті особи Нововодолазька державна нотаріальна контора Харківської області, Державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна, в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_6 , 1941 року народження, з 11.12.1965 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 від якого мав двох дітей позивачів у справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. 22.11.2002 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , відповідачем по справі. За час шлюбу, подружжя придбало наступне нерухоме майно, а саме: за договором купівлі-продажу зареєстрованим у реєстрі за №391 від 27.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бінус О.О. нежитлові приміщення підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 , які було зареєстровано 29.03.2007 року на праві приватної власності за ОСОБА_3 ; за договором купівлі-продажу, зареєстрованим у реєстрі за № 2592 від 11.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 Власниками інших 2/3 зазначеного будинку в рівних частках по 1/3 частині стали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. В подальшому учасники спільної власності уклали договір про порядок користування житловим будинком та перерозподіл часток № НОМЕР_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. 11.09.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 належить 25/100, або ј частина зазначеного домоволодіння. Позивачі зазначають, що набуте нерухоме майно ОСОБА_3 є набутим подружжям за час шлюбу, та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. З урахуванням вищевикладеного, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді:

-Ѕ частини нежитлових приміщень підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 ;

-1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є дружина ОСОБА_3 , син- ОСОБА_5 , донька ОСОБА_1 .

З метою одержання свідоцтв про право на спадщину за законом, ОСОБА_5 , діючи в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 , звернувся із відповідними заявами до державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т.М. 16.11.2018 року державним нотаріусом було прийнято постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій через відсутність у позивачів правовстановлюючих документів, які знаходяться у відповідача. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що врегулювати ситуацію із прийняттям спадщини в позасудовому порядку позивачам не вдалось, вони змушені звернутись із вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачам для усунення недоліків.

28.01.2019 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору.

28.01.2019 року від представника ОСОБА_6 надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із наявністю у ОСОБА_6 пільг, передбачених ч.1 ст. 5 Закону України «Про судових збір».

Ухвалою суду від 30.01.2019 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору було відмовлено та задоволено клопотання представника ОСОБА_6 про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи Нововодолазька державна нотаріальна контора Харківської області, Державний нотаріус Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом було прийнято, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

26.03.2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якій із позовними вимогами не погодилась виходячи із наступного. Так, відповідачем визнано та не оспорюється факт перебування у шлюбі з померлим ОСОБА_6 з 12.11.2002 року, та факти придбання спірного нерухомого майна. Однак, ОСОБА_3 зазначає, що придбала нежитлові приміщення підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 за кошти, позичені у подруги, ОСОБА_11 . Для того, щоб віддати позичені кошти, ОСОБА_3 продала власну квартиру, набуту до шлюбу з ОСОБА_6 . Наголошує, що ОСОБА_6 не заперечував проти купівлі вищевказаних приміщень, оскільки вони були придбані за власні кошти відповідача. Щодо купівлі частини будинку за адресою АДРЕСА_2 , то відповідач зазначає, що зазначене нерухоме майно було придбано за кошти, отримані від продаж квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка перебувала в приватній власності батька відповідача ОСОБА_12 . Кошти з продажу вищевказаної квартири, позичені відповідачем за договором позики (у формі розписки) від 20.06.2016 року у ОСОБА_12 . Після продажу квартири, батько відповідача проживає разом із нею. Що стосується вкладу ОСОБА_6 в придбання оспорюваного нерухомого майна, то зазначає, що ОСОБА_6 мав велику кількість хвороб, на лікування яких були потрібні кошти, а тому всі правочини, що були вчинені ОСОБА_6 під час шлюбу, були направлені саме на отримання коштів для власного лікування. З огляду на вищевикладене, ОСОБА_6 був непрацездатним, а всі отримані ним кошти від продажу належної йому нерухомості витрачались на його лікування. Підсумовуючи вищезазначене, відповідача наголошує на тому, що померлий не приймав участі у придбанні даних спірних об`єктів, а тому вони не є спільним майном подружжя.

26.03.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про виклик свідків та витребування доказів.

Ухвалою суду від 26.03.2019 року клопотання представника відповідача було задоволено та витребувано з Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області копію спадкової справи№62733669 від 20.07.2018 року, заведеної після смерті ОСОБА_6 . Крім того, було викликано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 для допиту у судовому засіданні.

02.05.2019 року від Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області було надіслано копію витребуваної спадкової справи.

05.07.2019 року від представника позивачів надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про розкриття банком АТ «Укрсиббанк» інформації про наявність у ОСОБА_6 депозитних та поточних рахунків за період з 2002 року по 2018 рік, кількість грошових коштів на цих рахунках та їх рух.

Ухвалою суду від 05.07.2019 року в задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, дослідивши копії матеріалів спадкової справи №118/2018, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК).

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частиною п`ятою даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, та у відповідності до вимог частини шостої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК).

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2002 року, що визнається сторонами та підтверджується витягом про актовий запис про шлюб №898 від 22.11.2002 року, зробленого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ.

Судом встановлено, що за час шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , подружжям було набуто наступне майно.

За договором купівлі-продажу зареєстрованим у реєстрі за №391 від 27.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бінус О.О. нежитлові приміщення підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 , які було зареєстровано 29.03.2007 року на праві приватної власності за ОСОБА_3 (копія договору купівлі-продажу міститься в матеріалах справи).

За договором купівлі-продажу, зареєстрованим у реєстрі за № 2592 від 11.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 (копія договору купівлі-продажу міститься в матеріалах справи).

Власниками інших 2/3 зазначеного будинку в рівних частках по 1/3 частині стали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О.

В подальшому учасники спільної власності уклали договір про порядок користування житловим будинком та перерозподіл часток № НОМЕР_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гібадуловою Л.А. 11.09.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_3 належить 25/100, або ј частина зазначеного домоволодіння.

Вищевикладені обставини віднайшли своє підтвердження із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Крім того, зазначені обставини не заперечуються учасниками судового процесу.

У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначеній нормі кореспондує ч.3 т. 368 ЦК України, де визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Щодо посилань відповідача на той факт, що спірне нерухоме майно було придбано за її власні кошти, які вона позичала у подруги ОСОБА_11 та свого батька ОСОБА_12 , суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних належних та переконливих доказів того, що позичені кошти були спрямовані саме на придбання вищевказаного майна, оскільки, в наданих копіях договору позики від 10.03.2007 року та розписки від 20.06.2016 року не визначено мету та спрямування позикових грошей.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №7595.

На підставі ст. 1220 ЦК України, після померлого відкрилась спадщина у вигляді:

-Ѕ частини нежитлових приміщень підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 ;

-1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

20.07.2018 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Змієвською Т.М. за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №118/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52683188 від 20.07.2018 року, а також матеріалами спадкової справи.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52683109 від 20.07.2018 року, а також інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №52683235 від 20.07.2018 року, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, а також за життя ОСОБА_6 заповіт не складав, спадковий договір не укладав.

Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У відповідності до ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України, встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З аналізу матеріалів справи, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги є дружина померлого ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про актовий запис про шлюб №898 від 22.11.2002 року, зробленого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ.

Відомостей про розірвання вищевказаного шлюбу до суду не надано.

Крім того, спадкоємцями першої черги є діти померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 від 20.01.1967 року, та ОСОБА_14 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.08.1978 року та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 30.08.2002 року, яким засвідчено підставу зміни прізвища.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

На підставі вищевикладеного спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_1 13.11.2018 року звернулись із відповідними заявами до державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т.М.

16.11.2018 року державним нотаріусом було прийнято постанову вх№765 від 16.11.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у позивачів правовстановлюючих документів.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

З показів свідка ОСОБА_11 встановлено, що вона є давньою знайомою ОСОБА_3 та товаришують близько п`ятнадцяти років. З ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не знайома. У березні 2007 року, ОСОБА_15 , працюючи ФОП надала у позику 253000,00 грн. ОСОБА_3 . Враховуючи той факт, що між нею та ОСОБА_3 склались довірчі відносини, вони уклали договір у простій письмовій формі на п`ять років, який потім було продовжено до 2019 року, у зв`язку із хворобою ОСОБА_6 . Також зазначила, що першу виплату позики отримала вже у травні 2007 року. після того як ОСОБА_3 продала квартиру. На даний момент вся сума позики ОСОБА_3 повернута.

З показів свідка ОСОБА_9 встановлено, що він є рідним сином ОСОБА_3 . На час смерті ОСОБА_6 він мешкав разом із ним та матір`ю у будинку за адресою АДРЕСА_2 . Зазначив, що за останні роки життя ОСОБА_6 дуже хворів, а тому потребував значних витрат на своє лікування, у зв`язку із чим була продана певна нерухомість. Свідок також зазначив, що йому не відомо, чи мав померлий ОСОБА_6 додатковий дохід або грошові збереження.

З показів свідка ОСОБА_13 встановлено, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 та знайома із позивачами. Зазначила, що нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_3 за кошти, позичені у подруги. Також повідомила, що вказану позику віддавала за рахунок проданої квартири, яка належала їх батьку. Зазначила, що померлий ОСОБА_6 мешкав разом із відповідачкою у с. Муравлінка та останні роки свого життя сильно хворів, через що необхідні були кошти на лікування. Підкреслила, що саме ОСОБА_3 піклувалась про ОСОБА_6 та була разом із ним у лікарні. Також повідомила, що після звільнення із роботи, ОСОБА_3 не працювала. Щодо спірного майна, що знаходиться у АДРЕСА_2 , то повідомила, що вказаний будинок був куплений за кошти, отримані з продажу квартири ОСОБА_6 .

Суд оцінивши покази свідків, прийшов до висновку, що вони також жодним чином не вказують на яку мету були витрачені запозичені кошти, а тому судом презюмується, що всі правочини, вчинені ОСОБА_3 за час шлюбу із ОСОБА_6 були здійсненні від імені обох із подружжя та в інтересах сім`ї.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, ст. 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 392, 1217, 1218, 1258, 1265, 1268, 1269, 1297 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» керуючись ст.ст. 3-5, 11-13, 76- 81, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_6 ) право власності на 1/6 частину нежитлових приміщень підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та на 1/18 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_7 ) право власності на 1/6 частину нежитлових приміщень підвалу № ІХ, Х, ХІІІ, ХІV, ХVІІІ, ХХVІІІ, загальною площею 240,8 кв.м. житлового будинку літ. «А-9» по АДРЕСА_1 та на 1/18 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення буде складено 05.06.2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Горпинич