Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3934/19 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/3934/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним засідання об`єднаної житлової комісії в частині зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку
за апеляційною скаргою командира військової частини НОМЕР_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсним п.3 протоколу об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019 № 27 про зняття його з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту та зобов`язати об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.06.1989 він перебував на військовій службі, його вислуга становить 29 років. При цьому, він перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 , постійним або службовим житлом не забезпечувався. З 25.10.1996 його зараховано на квартирний облік в загальну чергу на першочергове отримання житла зі складом сім`ї 3 чоловік, на даний час - 1 чоловік.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 за №141-РС від 08.11.2018 його звільнено з військової служби у запас за ст. 26 ч. 5 п. 2 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" за підпунктом "к", як військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, дію якого було продовжено понад встановлені строки на період оголошення демобілізації та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту.
Рішенням об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019 р. № 27 його знято з квартирного обліку по в/ч НОМЕР_1 .
Вказані дії відповідача щодо зняття його з квартирного обліку вважає незаконними, оскільки вони суперечать Конституції України та житловому законодавству, а "Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" стосується військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року позов задоволено.
Визнано недійсним п. 3 протоколу об`єднаної житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019 р. № 27 про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту та зобов`язано об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі, командир ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами не зазначеними у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку із закінченням контракту, не передбачено залишення на квартирному обліку у військових частинах.
В суді апеляційної інстанції представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.
ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав наведених у позовній заяві та рішенні суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що починаючи з 25.06.1989 ОСОБА_1 проходив військову службу. Має стаж 29 років та статус учасника бойових дій (а.с. 9, 12, 13, 17-22).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.11.2018 старшину ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас за підпунктом "к" частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу (як військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та який вислужив не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо він не виявив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) (а.с. 14).
Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №319 від 29.12.2018 року ОСОБА_1 на підставі пп. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", вирішено вважати таким, що справи та посаду здав 29.12.2018, з 29.12.2018 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати речовий атестат, і направити на військовий облік в розпорядження військового комісара Бердичівського ОМВК Житомирської області (а.с.15).
ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку з 25.10.1996 року (Виписка з Протоколу від 05.05.2006 №28), постійним або службовим житлом не забезпечувався (а.с.11).
Згідно довідки № 178 від 13.11.2008 Бердичівської КЕЧ району, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 25.10.1996 (а.с.10).
Витяг з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за №27 від 27.05.2019 свідчить про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку із звільненням по закінченню контракту (а.с.16).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався; перебував на квартирному обліку в черзі на першочергове отримання житла з 28.10. 1996 року; вислуга років у Збройних Силах становить 29 років; не реалізував своє житлове право, передбачене ч.1 ст. 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не зі своєї вини, звільнений в запас за закінченням строку дії контракту та дійшов висновку про поновлення позивача на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.
Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
ОСОБА_1 поставлений на квартирний облік з 25 жовтня 1996 року. За весь час проходження військової служби позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався.
Відповідно до пункту 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При зарахуванні позивача, починаючи з 1996 року на квартирну, чергу діяв Наказ Міністра оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» яким був встановлений порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України.
Пунктом 13 даного Положення визначено, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та наданні відомостей, які не відповідають дійсності.
Відповідно до п. 37 військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла. Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби у виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.
Позивач проходив військову службу і потребував отримання житла. Винятків, встановлених Положенням щодо позивача, не встановлено.
Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» втратив чинність 10.11.2006 року.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами не зазначеними в ч.9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку із закінченням строку контракту, не передбачено залишення на квартирному обліку у військових частинах.
Проте, враховуючи, що позивач зарахований на квартирний облік з 25.10.1996 року з дотриманням вимог чинного на той час законодавства і дане рішення не було оскаржено, зважаючи на те, що під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався; перебував на квартирному обліку в черзі на першочергове отримання житла з 1996 року; вислуга років у Збройних Силах становить 29 повних років, підстави, визначені законом для зняття з квартирного обліку при військовій частині відсутні.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04.06.2020.

Головуючий Судді