Справа № 426/7178/20
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сватівська міська рада Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сватове, пл. 50-річчя Перемоги, 36 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Хомякова М.В.,-

Встановив:

Представник позивача адвокат Хомяков М.В. звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою № 5462 від 13.08.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Сватівською міською радою Луганської області, станом на 13.08.2020 року у будинку позивача зареєстровані: позивач, її чоловік ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку позивача з 12 липня 2011 року. В серпні 2014 року відповідач виїхав на заробітки та з того часу у зазначеному будинку не проживає та ним не користується, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. У будинку особистих речей відповідача немає. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року позов було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Представник позивача адвокат Хомяков М.В. в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сватівська міська рада Луганської області уповноваженого представника в судове засідання не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 48).

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснила, що ОСОБА_2 її онук, який зареєстрований у належному їй будинку. З серпня 2014 року ОСОБА_2 поїхав на заробітки та з того часу за адресою реєстрації не проживає. Його речей у будинку немає, участі в утриманні будинку її онук участі не приймає, за комунальні послуги не сплачує

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та з 2008 року проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Їй відомо, що у будинку позивача проживає її чоловік та дочка, також до 2014 року разом з ними проживав відповідач ОСОБА_2 , який є онуком позивача, але в 2014 році він поїхав на заробітки, та після того жодного разу вона його не бачила. Вона неодноразово була у будинку ОСОБА_6 , але особистих речей відповідача у ньому не бачила, участі в утриманні будинку відповідач не приймає та комунальні послуги не сплачує.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що з 2000 року проживає по сусідству з родиною позивача. Раніше він часто відвозив свою дружину на роботу та підвозив до навчального закладу онука позивача ОСОБА_2 , але з нового 2014 навчального року його не бачив, та запитав у ОСОБА_1 про нього, на що вона йому повідомила, що онук поїхав на заробітки. На даний час у будинку позивача проживає її чоловік та дочка. Відповідача він не бачив з серпня 2014 року. Він бував у будинку позивача, але особистих речей ОСОБА_2 у будинку він не бачив. Йому відомо, що відповідач участі в утриманні будинку не приймає.

Суд, заслухавши думку позивача та її представника, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 324, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно копії домової книги на будинок АДРЕСА_1 , за вищевказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-10).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 13.08.2020 року № 5462, виданої 13.08.2020 року Сватівською міською радою Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 з 12 липня 2011 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Як вбачається з Акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Сватівської міської ради Луганської області, складеного 17 серпня 2020 року депутатом Сватівської міської ради Луганської області Козьменком В.В., встановлено, що у період з серпня 2014 року та на час складання Акту громадянин ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , особистих речей у будинку не має та участі у його утриманні не приймає (а.с. 6), що також підтверджується Довідкою, виданою 14.08.2020 року Головою квартального комітету «Сонячний» ОСОБА_8 (а.с. 7).

Представник позивача адвокат Хомяков М.В., звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 В житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з літа 2014 року, особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання будинку не несе, а отже, своєю реєстрацією в будинку чинить перешкоди власнику позивачу ОСОБА_6 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 150, 405 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сватівська міська рада Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сватове, пл. 50-річчя Перемоги, 36 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя А.С. Река