ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/10821/19
Апеляційне провадження № 22-ц/813/5937/20
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),
суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 ,
представник позивача- ОСОБА_2 ,
відповідач- ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Леонова С.О.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та відзиву на позов
01 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що відповідач, який є військовослужбовцем, не бере участі у матеріальному забезпечені родини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття (т.1а.с.18-20).
Відповідач у відзиві та в судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити у його задоволенні, зокрема, з тих підстав, що ОСОБА_1 не довела, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків (т.1а.с.89-101).

Короткий зміст рішення суду
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 01 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що дитина сторін потребує матеріального забезпечення, а відповідач зобов`язаний виконувати обов`язки по утриманню дитини. При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача та інші обставини, які мають істотне значення (т.2а.с.141-145).
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 02 березня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1 500 грн.(т.2а.с.161-166).

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Неправильність судового рішення суду мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які, зокрема, були викладені у відзиві на позов, а також необґрунтованим стягненням з нього судового збору, оскільки він є учасником бойових дій та звільнений законом від його сплати (а.с.89-97).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.13ст.7,ч.1ст.368 ЦПК України розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.
З урахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів палати з розгляду цивільних справ зменшилась з 48 до 15 суддів), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством.
Додаткове рішення суду сторонами не оскаржено та відповідно до правил ч.1ст.367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1а.с.7,8).
Сторони з червня 2019 року разом не проживають, син ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (квартирі батьків позивачки).
Відповідач ОСОБА_3 є військовослужбовцем, працює помічником командира в/ч НОМЕР_1 - начальником служби охорони державної таємниці, його середньомісячний дохід складає у середньому 19 917 грн.(т.1а.с.148, т.2а.с. 122).
Наявність у ОСОБА_3 інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що мають істотне значення матеріали справи не містять.
Домовленість щодо участі ОСОБА_3 в утриманні дитини, яка проживає окремо від нього, в грошовій і (або) натуральній формі дитини між сторонами не досягнуто.
За змістом ч.1ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною першою та другою ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стаття 182 СК України, зокрема, встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Встановлені судом обставини дають можливість ОСОБА_3 належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі на утримання свого єдиного сина до досягнення ним повноліття.
Сам по собі факт відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують доходи позивачки та доведення відповідачем надання ОСОБА_1 у червні 2019 року грошей, ліків, продуктів та іграшок на загальну суму 10 000 грн. для сина, який перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні, на вказаний висновок не впливає.
Як зазначалось вище способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду.
Ураховуючи те, що домовленість між сторонами щодо участі ОСОБА_3 , який проживає окремо від дитини, в утриманні в грошовій і (або) натуральній формі дитини, яка проживає з матір`ю, не досягнуто, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів з відповідача.
Статтею 188 СК України встановлено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.
Враховуючи те, що відповідач не довів, що його син має дохід, який перевищує його дохід, апеляційний суд вважає, відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги про скасування рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та відмови ОСОБА_1 у позові.
Доводи апелянта про те, що він, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.12,13ст.5 Закону України «Про судовий збір» є помилковими.
Відповідно до п.п.12,13ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:
- військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;
- учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;
Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина не пов`язаний з виконанням ним військового обов`язку, а також не порушує його права як військовослужбовця.
Таким чином, у даній справі ОСОБА_3 не звільняється від сплати судового збору, розмір якого правильно визначений судом.
Описка суду першої інстанції в резолютивній частині рішення, де зазначено, що аліменти стягуються на утримання неповнолітнього, а не малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на правильність рішення суду не впливає та може бути усунута в порядку ст.269 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді: