ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

м. Черкаси

справа № 694/301/20 провадження № 22-ц/821/915/20 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у складі: головуючого судді Дудніченко В.М.

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовлено.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в даному випадку позивач-фізична особа, звертається з позовом до відповідача громадянина Алжирської Народної Республіки ОСОБА_3 , який не має на території України зареєстрованого місця проживання, у спорі щодо розірвання шлюбу, а тому, даний спір за таких умов суб`єктивно не належить до юрисдикції національних судів України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області про відмову у відкритті провадження у даній справі, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі ст.ст. 186 та 497 ЦПК України. При цьому, хоча в ухвалі і є посилання на вказані статті ЦПК України, суд проігнорував положення вказаних норм.

Крім того, справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, які проживають за межами України, підсудні судам України ( ст.. 63, 64 ЗУ «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практичне застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК.

Згідно довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області відповідач знятий з реєстрації проживання за адресою АДРЕСА_1 з 04.09.2018 року.

Отже, вказана адреса і є останнім місцем проживання відповідача. Отже, позов має бути розглянутий саме Звенигородським районним судом Черкаської області. Твердження суду, що даний спір не належить до юрисдикції національних судів України не є вірним, тому ухвала має бути скасована судом апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З позовної заяви вбачається, що відповідач є громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки, місце проживання невідоме, немає зареєстрованого місця проживання в України, остання адреса реєстрації в

АДРЕСА_1 .Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з слідуючих підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовною ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не належить до юрисдикції національних судів України.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст.ст. 55, 124), а ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративним справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_3 .

11 червня 2016 року ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04 січня 2020 року.

Відповідно до п. 5 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК (аналогічний зміст ст. 28 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року).

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачка проживає на території України, позивач є громадянкою України, у суда не було підстав для застосування ст. 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження.

Під час відкриття провадження та вирішення спору у справі суду першої інстанції належить з`ясувати дотримання позивачем вимог статей 16, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо наявності підстав для звернення до суду України.

При цьому, за правилами частини шостої статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Така правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 608/414/18, від 12 липня 2018 року у справі № 534/858/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 754/16825/19.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що ухвала про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1ст.186 ЦПК України є порушенням норм процесуального права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі характер спірних правовідносин не з`ясував, на зазначене уваги не звернув, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки неправильне застосуванняст.186 ЦПК України призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_3 про розірвання шлюбу скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року).

Повний текст виготовлено 02 червня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді В.О. Єльцов

Л.В. Нерушак