КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8494/2020
У Х В А Л А

18 травня 2020 року місто Київ

справа № 759/15352/17

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміни черговості одержання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , як представник позивача ОСОБА_2 06 травня 2020 року подала апеляційну скаргу.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню апелянту виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року) сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.11 п.16-1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (тобто до 30 вересня 2016 року), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню(п.п.11 п.16 Розділу XV Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України»).

Положеннями ч.4 ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміни черговості одержання права на спадкування, а тому вказана справа не належить до малозначних та не виникає з трудових правовідносин.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався у загальному позовному провадженні.

Згідно із п.1 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги вона підписана ОСОБА_1 , як представником позивача ОСОБА_2

Однак, ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документів (довіреності та/або ордеру), які б підтверджували її повноваження діяти від імені ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.

При цьому, в матеріалах справи міститься копія договору №28/09/17 про надання правової допомоги від 28 вересня 2017 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.55-56 т.1), згідно з яким виконавець зобов`язався представляти інтереси замовника, зокрема, в судових органах.

Разом з тим, даний договір згідно вимог ч.4 ст.62 ЦПК України не підтверджує повноваження ОСОБА_1 діяти від імені ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, в тому числі і подавати апеляційну скаргу в інтересах позивача.

Згідно з п.1 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

А відтак, ОСОБА_1 не надала відповідних документів згідно з вимогами ч.4 ст.62 ЦПК України на підтвердження її повноважень подавати на підписувати апеляційну скаргу від імені позивача ОСОБА_2 , а тому на підставі п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає позивачу повторному зверненню з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України за своїм підписом або подану через представника - (адвоката).

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зміни черговості одержання права на спадкування - повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Борисова О.В.