Справа № 168/194/20
Провадження № 2/168/124/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смідинської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , мотивуючи позов тим, що він є спадкоємцем за заповітом після матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю.

Смідинською сільською радою Старовижівського району Волинської області подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, проти задоволення позову заперечень немає.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 14) і після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1962 р., з господарськими будівлями та спорудами,що знаходиться по АДРЕСА_1 , у якому він постійно проживав. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 11, 12).

Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління й володіння належним останньому спадковим майном прийняла ОСОБА_3 , як дружина померлого, проте не оформляла своїх спадкових прав на вищевказаний будинок, лише отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна (земельну частку (пай), майновий (пай), грошові заощадження) (а.с. 11, 13).

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За змістом ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с. 8, 15). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 21.01.2004 р. склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу (а.с. 10), заповіт не змінено і не відмінено (11).

Судом встановлено, що спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , на спадкове майно не претендують, про що свідчать їхні заяви (а.с. 9, 42).

З копії матеріалів спадкової справи № 10/2020 до майна померлої ОСОБА_3 встановлено, що позивач звернувся до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини (на підставі рішенням Луцького міськрайонного суду від 02.10.2019 р. (справа № 161/14102/19)), після смерті матері та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 36), постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 41), інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст. 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Старовижівський районний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ,адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Смідинська сільська рада Старовижівського району Волинської області, адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 9, с.Смідин, Старовижівський район, Волинська область, код за .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серія НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 28.04.2020 р.

Суддя О. Й. Хаврона