Справа № 323/966/20
провадження №2/323/383/20
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

19.05.2020 року м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Мінаєв М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, завданої невиконанням договірних зобов`язань,

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява надійшла до суду 23.04.2020 року.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою від 27.04.2020 року позовну заяву було залишено без руху через ненадання позивачем доказів сплати судового збору або належних документів на підтвердження однієї з обставин, які відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути підставою для ухвалення судом рішення про відстрочку, розстрочку, зменшення судового збору чи звільнення від його сплати.

19.05.2020 року від позивача надійшли докази на підтвердження того, що сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання такого позову, перевищує п`ять процентів від її доходів за попередній календарний рік (2023,48 грн. при річному доході 21754,83 грн.).

Вирішуючи заявлене позивачем клопотання про звільнення її від сплати судового збору, слід виходити з того, що ст. 8 Закону України «Про сплату судового збору» та ст. 136 ЦПК України надає суду право, а не встановлює обов`язок, щодо питання про відстрочку, розстрочку, зменшення судового збору чи звільнення від його сплати.

Відтак, закон надає суду відповідні дискреційні повноваження для вирішення цього питання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, наданих учасниками справи відомостей тощо.

Підставами для судового розсуду при вирішенні питання про відстрочку, розстрочку, зменшення судового збору чи звільнення від його сплати виступають принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «майновий стан»; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У тому ж Рішенні ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі», на яке позивач посилається в обґрунтування свого клопотання, зазначено (п. 53), що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом (див. "Голдер проти Сполученого Королівства" і "Z та інші проти Сполученого Королівства", рішення суду, цитовані вище, там само; та, mutatis mutandis, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland), рішення від 9 жовтня 1979 року, серія A, N 32, с. 14-15, п. 26).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 , якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10 липня 1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд та ін." (Tinnelly & Sons Ltd. and Others) і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства" (McElduff and Others v. the United Kingdom), Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72).

У п. 60 цього ж Рішення зазначено, що відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на це, суд відхиляє доводи позивача у цій справі, що несплата судового збору може позбавити її доступу до правосуддя та поставити у нерівне становище з відповідачем, який може захищати свої права без сплати судового збору аж до вирішення справи по суті. У такому разі це означало б, що позивач взагалі ніколи не повинен сплачувати судовий збір при поданні позову.

В контексті клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід взяти до уваги те, що предметом позову є стягнення з відповідача значних грошових сум, наданих у позику, і це не пов`язане із захистом позивачем своїх соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Заявляючи про звільнення від сплати судового збору, позивач не навела жодного аргументу на користь того, чому подані нею документи про доходи мають бути підставою саме для звільнення від сплати судового збору, а не для його зменшення, відстрочки чи розстрочки.

Слід також враховувати, що майновий стан особи не обмежується її власними доходами, а охоплює й доходи інших членів сім`ї, наявність майна, утриманців чи осіб, які надають допомогу, рівень та напрямки витрат тощо. У зв`язку з цим суд зауважує, що жодної з цих обставин позивач не навела й не довела.

Разом з цим неможливо ігнорувати те, що, за змістом наданих позивачем документів, її джерелом існування лише є пенсія за вислугою років, сукупний розмір якої за 2019 рік склав 21574,83 грн.

Як випливає із змісту позовних вимог, судовий збір за подання цього позову складає 2023,48 грн. (1182,68 грн. за вимогу майнового характеру та 840,80 грн. за вимогу немайнового характеру).

Беручи до уваги наведені обставини, керуючись принципом пропорційності, вважаю за можливе клопотання позивача задовольнити частково, зменшивши наполовину суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання цього позову, та надавши відстрочку для його сплати. У такому разі розмір судового збору не буде перевищувати п`яти процентів доходу позивача за попередній календарний рік, та позивач буде мати час для віднаходження необхідних коштів.

Відтак, за формою та змістом позовна заява відповідає вимогам, встановленим ЦПК України.

В силу ч. 1 ст. 27 ЦПК України справа підсудна Оріхівському районному суду Запорізької області.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження не встановлено.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 19, ст. 176, ст. 274 ЦПК України, беручи до уваги значну ціну позову, явно істотне значення справи для сторін, високу вірогідність дослідження значної кількості доказів, справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 176, ст. 187, ст. 274 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

1.Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позову задовольнити частково.

Зменшити на половину суму судового збору, який підлягає сплаті за подання цього позову, а саме до 1011,74 грн. (в тому числі 591,34 грн. за вимогу майнового характеру та 420,40 грн. за вимогу немайнового характеру).

2.Прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, завданої невиконанням договірних зобов`язань, та відкрити провадження у справі за вказаною позовною заявою.

3.Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

4.Підготовче судове засідання у справі призначити на 14.07.2020 року об 11:00> год., про що повідомити учасників справи у встановленому законом порядку.

5.Надати ОСОБА_1 відстрочку щодо сплати судового збору у розмірі, визначеному у п. 1 резолютивної частини цієї ухвали, - до постановлення ухвали суду або ухвалення рішення суду за результатами підготовчого засідання.

Судовий збір у розмірі 1011,74 грн. (одна тисяча одинадцять грн. 74 коп.) має бути сплачений за реквізитами, з якими позивач може ознайомитись сайті Оріхівського районного суду Запорізької області на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://or.zp.court.gov.ua https://or.zp.court.gov.ua/sud0819/gromadyanam/tax/

6.Рекомендувати позивачу та (або) його представнику, з урахуванням набрання чинності новою редакцією ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду, у разі наявності, письмові докази в обґрунтування позовних вимог, які не були додані до позовної заяви, з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 83, 95 ЦПК України.

7.Встановити відповідачу строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та письмових доказів за підтвердження викладених у відзиві обставин з дотриманням вимог ст. ст. 83, 95, 178, 191 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

8.Встановити позивачу строк для подання письмової відповіді на відзив, а відповідачу строк для подання письмових заперечень, - протягом трьох днів з дня вручення, відповідно, відзиву відповідача або відповіді позивача на відзив.

9.Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, вказані у п. п. 6-8 резолютивної частини цієї ухвали, продовжуються на строк такого карантину.

10.Попередити учасників справи та їх представників, що право на подання доказів, відзиву, заперечень та інших письмових заяв, а також письмових доказів, є їх правом, але у разі їх неподання справа буде розглянута судом за наявними у ній матеріалами.

11.Попередити сторони, що у разі невиконання ними вимог ст. ст. 178-180 ЦПК України в частині надання копій заяв по суті справи (відзиву на позов, пояснень тощо) іншим учасникам справи суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у розмірі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

12.Направити позивачу копію ухвали, відповідачу - копію ухвали разом з копією позовної заяви і додатків до неї.

13.Повідомити учасникам справи, що інформацію щодо цієї справи вони можуть отримати на сайті Оріхівського районного суду Запорізької області на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою http://or.zp.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена лише щодо вирішення питання про визначення розміру судових витрат, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк такого карантину.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв