Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Побережної М.О. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання порушених конституційних та трудових прав, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання порушених конституційних та трудових прав, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії в якому просить визнати порушення ТОВ «Технобудсервіс 2006» конституційних прав та вимог трудового законодавства України; скасувати незаконний наказ № 23/1807-19 про припинення трудового договору за прогули без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України та поновити ОСОБА_1 на посаді; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов`язати ТОВ «Технобудсервіс 2006» негайно виплатити один розмір заробітної плати в розмірі 9 000,00 після сплати податків та обов`язкових відрахувань.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 14 травня 2019 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «Технобудсервіс 2006». 05 червня 2019 року позивачу була сплачена заробітна плата за травень в розмірі 1 203,84 гривень, що значно менш ніж позивачу було повідомлено на співбесіді. В подальшому, позивачем було скеровано ряд доповідних записок про неналежне дотримання роботодавцем санітарних норм та порушення прав робітника. З боку роботодавця було вчинено ряд порушень, а саме: позбавлено позивача доступу до оргтехніки, позбавлення доступу до мережі інтернет, позбавлено доступу до НПА в електронній або письмовій формі, позбавлено доступу до корпоративної мережі, налаштовано колектив проти позивача. Крім цього, в приміщенні офісу не було дотримано температурного режиму. Дані обставини свідчать про навмисне створення таких умов, що могли стати підставою для примусового звільнення позивача роботодавцем через невиконання працівником без поважних причини обов`язків або застосування дисциплінарних заходів. 24 червня 2019 року позивач подав заяву на звільнення, проте 04 липня 2019 року отримав відповідь з якої дізнався, що генеральний директор ТОВ «Технобудсервіс 2006» відмовився дотримуватися трудового законодавства та відмовив у звільненні. 18 липня 2019 року відповідачем було прийнято наказ № 23/1807-19 про припинення трудового договору за прогули без поважних причин. В даному випадку позивач вважає, що суд має встановити правдивість даних документів.

10 жовтня 2019 року представник відповідача ТОВ «Технобудсервіс 2006» - Побережна М.О. подала відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснила наступне, у пункті 1 позовної зави ОСОБА_1 стверджує, що він знайшов у мережі інтернет об`яву відповідача про вільну вакантну посаду юриста з пропонованою заробітною платою 9300 гривень. Також, Позивач до позовної заяви додав копію цієї об`яви. Однак, під час вивчення цього доказу, стає зрозумілим, що об`яву подало ТОВ «ТБС ГРУП», а не ТОВ «Технобудсервіс 2006». Оскільки це дві різні юридичні особи, ТОВ «Технобудсервіс 2006» не може відповідати за пропозиції, що були опубліковані від імені ТОВ «ТБС ГРУП». У пошуках роботи ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Технобудсевіс 2006». Оскільки у Позивача не було досвіду роботи у сфері юриспруденції, йому було запропоновано заробітну плату у розмірі 4700 гривень. 21.05.2019 року ОСОБА_1 була написана заява на ім`я Генерального директора ТОВ «Технобудсервіс 2006» ОСОБА_3 про прийняття його на посаду юриста з 23.05.2019 року. Позивач був ознайомлений з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими наказом Генерального директора №1-0111 від 05 листопада 2011 року, положенням про систему відеоспостереження ТОВ «Технобудсервіс 2006», затвердженим Генеральним директором 01 жовтня 2018 року та Положенням про службові відрядження працівників ТОВ «Технобудсервіс 2006», затвердженим Генеральним директором 22 липня 2018 року. Не дивлячись на вимоги законодавства, щодо трудової дисципліни, юрист ОСОБА_1 не тільки самовільно встановив собі графік роботи з 9-00 до 18-00, а неодноразово не з`являвся на робочому місці, про що свідчать: Акти № 1,№2, №3 від 21.06.2019 року, Акти № 1, № 2 від 24.06.2019 року, Акти №1, №2 від 25.06.2019, Акти №1, №2 від 26.06.2019 року, Акти № 1, №2 від 27.06.2019 р Акти №1, №2 від 01.07.2019 року, Акти № 1, № 2 від 02.07.2019 року, Акти № 1, №2 від 03.07.2019року, Акти № 1, № 2 від 04.07.2019 року, Акти № 1, №2 від 05.06.2019 року, Акти №2 від 08.07.2019 року, Акти № 1, № 2 від 09.07.2019 року, Акти № 1, № 2 від 10.07.2019 Акти №1, №2 від 11.07.2019 року, Акти № 1, №2 від 12.07.2019 року, Акти №1, №2 від 15.07.2019 року, Акти №1, №2 від 16.07.2019 року. 24 червня 2019 року позивач з`явився на робочому місці та написав доповідну записку в якій пояснив свою відсутність на робочому місці з підстав неналежних умов праці, однак дані твердження спростовуються висновком комісії санітарно-екологічної лабораторії підприємства. Наказом від 24.06.2019 № 1/2406-19 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування стягнення у вигляді догани. Однак застосування догани не зіграло превентивної ролі, та зухвале порушення трудової дисципліни продовжувалось й надалі. Роботодавець змушений був фіксувати відсутність на робочому місці Позивача шляхом складення комісійних актів. Також, посилання позивача на те, що його робоче місце не було обладнане комп`ютерною технікою та належною канцелярією. Оскільки позивач без поважних причин постійно покидав робоче місце, а згодом протягом тривалого часу не з`являвся зовсім на підприємстві, наказом Генерального директора від 18 липня 2019 № 23/1807-19-пз ОСОБА_1 було звільнено з посади юриста ТОВ «Технобудсервіс 2006» за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та наявних в матеріалах справі доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. А також, витребувано ряд документів за клопотанням позивача.

10 жовтня 2019 року представником відповідача Побережною М.О. було надано клопотання про долучення доказів затребуваних ухвалою суду від 02 вересня 2019 року.

17 жовтня 2019 року позивачем було подано додаткові пояснення в яких зазначив, що відповідач навмисно приховує той факт, що їх підприємство зареєструвалося під вигаданим найменуванням. Щодо графіку роботи, позивача зазначає, що йому було запропоновано два варіанти та надано право вибрати на власний розсуд. Відповідач має хибну позицію щодо розміру заробітної плати позивача у розмірі 4700 гривень та сподівається переконати суд, що останній добровільно погодився на туку зарплатню. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що санітарно-екологічна лабораторія взагалі є, була зареєстрована Держпрацею та діяла в період роботи на даному підприємстві, а також в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження у відповідача наявності атестованих спеціалістів. Щодо догани, то позивач зазначив, що не є порушенням трудової дисципліни відмова працівника від виконання роботи, якщо в тих умов, які надані роботодавцем виконувати професійні обов`язки неможливо.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» звітність з ПДФР - форма № 1 по ОСОБА_1 за період з 14.05.2019 року по 18.07.2019 року; згоду профспілкової організації на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ; згоду профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 за ст. 40 КЗпП України оформлену протоколом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року заяву представника позивача про відвід судді визнано необґрунтованою. Провадження по справі зупинено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року відмолено у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючої судді.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів на усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Суд, вислухавши пояснень позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, відповідно до власноручно написаної заяви 21.05.2019 року, позивач ОСОБА_1 просить прийняти його на роботу на посаду юриста з 23.05.2019 року. (т.1 а.с.148)

Відповідно до наказу № 14/2105-19пр від 21.05.2019 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 23.05.2019 року на посаду юриста в ТОВ «Технобудсервіс 2006» з окладом згідно штатного розпису (т.1 а.с.150). Штатним розписом ТОВ «Технобудсервіс 2006» встановлено оклад юриста в розмірі 4700 грн. (т.1 а.с.80)

23.05.2019 року ОСОБА_1 був під підпис ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Технобудсервіс 2006», що підтверджується копією журналу ознайомлення. (т.1 а.с.19-160)

Того ж дня позивач був ознайомлений з Положенням про службові відрядження працівників та положенням про систему відеоспостережнення. (т.1 а.с.162-172)

Посилання позивача на той факт, що він був прийнятий на роботу 14.05.2019 року , але не був оформлений відповідно до вимог трудового законодавства в судовому засідання не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, отже суд вважає встановленим той факт, що позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу саме з 23.05.2019 року.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що у позивача на роботі виникла конфліктна ситуація, яка розвивалася наступним чином.

Так, 20.06.2019 року розпорядженням №1-19-р генерального директора ТОВ «Технобудсервіс 2006» в зв`язку з проведенням ремонтних робіт у кабінеті, який призначено для розміщення юридичної служби на другому поверсі офісного приміщення влаштувати тимчасово робоче місце юристу ОСОБА_1 на третьому поверсі офісної будівлі у кабінеті виробничо-технічного відділу для виконання покладених на нього посадових обов`язків (т а.с.173). З даним розпорядженням ОСОБА_4 . Відмовився ознайомитись, що підтверджується актом фіксації відмови від 20.06.2019 року. (т.1 а.с.174)

Крім цього, в той же день 20.06.2019 року, розпорядженням № 2/19-р генеральним директора ТОВ «Технобудсерсвіс 2006»у зв`язку з необхідністю проведення технічних робіт моноблоку юриста ОСОБА_1 для можливості усунення недоліків у роботі техніки, вилучити моноблок 20.06.2019 року до 17-00години. (т.1 а.с.175)

Так, 20.06.2019 року позивач написав заяву на адресу генерального директора, в якій просить негайно відновити нормальні умови для роботи в кабінеті, розташованому на третьому поверсі у офісі ТОВ «Промжитлоінвест» з дотримання санітарних норм. Дана заява подана у зв`язку з тим, що після переведення до іншого робочого місця (кабінету) температура повітря в ньому від 29-34 градусів. (т.1 а.с.18)

Крім цього, 20.06.2019 року позивач подав заяву, в якій повідомляє , що сьогодні (20.06.2019 року) о 12-30 у нього було вилучено оргтехніку, а саме комп`ютер, що унеможливлює виконання ним службових обов`язків та просить відновити його права. (т.1 а.с.22)

В той же день, 20.06.2019 року ОСОБА_1 було подано генеральному директору доповідну записку, в якій він повідомляє, що його робоче місце досі не підготовлено до роботи, тому, що температурний режим в приміщенні є критичним 30 градусів, що істотно впливає на фізичний стан позивача. Про даний факт він повідомив генерального директора 20.06.2019 року, але питання досі не вирішено. (т.1 а.с. 176)

Наказом № 2-2106-19 від 21.06.2019 року призначено перевірку на відповідність нормам температурним, шумовим та світловим у кабінеті виробничо-технічного відділу офісного приміщення з наданням висновку комісії та письмовими повідомленнями від працівників, чиї робочі місця знаходиться в даному приміщенні. (т.1 а.с.177)

З заключення комісії від 21.06.2019 року вбачається, що кабінет виробничо-технічного відділу офісного приміщення ТОВ «Технобудсервіс 2006», розташований на третьому поверсі придатний для експлуатації відповідно до його призначення та оснащений обладнанням, що знаходиться в технічно-справному стані. (т.1 а.с.178)

21.06.2019 року ОСОБА_1 подав Генеральному директору доповідну в якій повідомляє, що засобів для роботи у ручному режимі йому все ще не надано. Враховуючи, що він знаходиться в приміщенні ТОВ «Прожитлоінвест» просить надати йому, як працівнику ТОВ «Технобудсервіс 2006» робоче місце на їх підприємстві та розмір господарських витрат на утримання робочого місця, яке не відповідає умовами трудового законодавства та санітарних норм. (т.1 а.с.182)

Директор-розпорядник ТОВ «Технобудсервіс 2006» ОСОБА_5 21.06.2019 року доповідними повідомила генерального директора , що ОСОБА_1 на робочому місці о 08-30 годині відсутній, о 10-30 робоче місце покинув; о 17-00 годині, зафіксовано, що з 10-30 годин до 17-00 годин не з`явився на робоче місце. (т.1 а.с. 192 - 198)

Згідно доповідних записок директора-розпорядника ОСОБА_5 . ОСОБА_1 24.06.2019 року був відсутній на робочому місці 24.06.2019 року о 08-30 та 16-45 ОСОБА_1 відсутній на робочому місці. (т.1 а.с.199-202)

Пояснювальною запискою від 24.06.2019 року позивач повідомляє, що він дійсно 21.06.2019 року був відсутній на робочому місці, оскільки його робоча година, запропонована ОСОБА_5 , починається з 09-00 годин. При прийомі на роботу йому було запропоновано на вибір обрати робочий час виходу на робо або з 08-00 до 17-00 або з 09-00 до 18-00. Він обрав другий варіант, а тому вважає, що в його діях відсутнє порушення правил внутрішнього трудового законодавства. (т.1 а.с.191)

Накладною № 1 від 24.06.2019 року для виконання службових обов`язків на робочому місці у офісному приміщенні юристу ТОВ «Технобудсервіс 2006» ОСОБА_1 надано ноутбук Aser. (т.2 а.с.119). В той же день, 24.06.2019 року, накладеною № 3 ОСОБА_1 повернув ноутбук. (т.2 а.с.121)

Крім цього, пояснювальною запискою від 24.06.2019 року ОСОБА_1 повідомляє генерального директора, що оскільки його робоче місце не було влаштовано, тому він вважає неможливим без робочого місця робити. (т.1 а.с.190)

24.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до генерального директора в якій просить повідомити його про час коли будуть усунуті недолік відповідно до трудового законодавства та санітарних норм. Також в цій заяві повідомляє, що 21.06.2019 року він з`явився на роботу об 11-00, щоб на власні очі переконатися у стані його робочого місця. Робоче місце виглядало так само , як і тоді коли він його залишив. Також був повідомлений, що його відсутність на робочому місці було сприйнято, як прогул. Написавши всі пояснювальні записки та відповівши на всі питання генерального директора йому було надано завдання, що складало три юридичні питання. Попередньо у нього забрали комп`ютер, а взамін надали ноутбук « Acer » на якому відсутні його наработки, документи, інформація, законодавча база та доступ до мережі Інтернет. Враховуючи відсутність технічної можливості виконувати свої обов`язки , повідомив, що він вимушений залишити «робоче» місце на повернути ноутбук.

Наказом № 1/2406-19 від 24.06.2019 року за порушення трудової дисципліни, згідно ст. 147 КЗпП України та правил внутрішнього трудового розпорядку товариства застосовано стягнення у вигляді догани ОСОБА_1 - юристу товариства, за відсутність на робочому місці 21.06.2019 року з 08-00 до 08-57 та з 10-30 до 17-00 (без врахування часу на перерву). (т.1 а.с.185)

В той же день 24.06.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення на підставі п.4 ст. 36 КЗпП України. (т.1 а.с.215)

Начальник відділу кадрів ТОВ «Технобудсервіс 2006» службовою запискою повідомила генерального директора, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника ( статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу ( статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Із змісту поданої ОСОБА_1 заяви не є зрозумілим, чи він бажає звільнитися за власним бажанням з відповідним відпрацюванням двох тижнів, чи з причин неможливості продовжувати роботу, а саме у зв`язку з переїздом на нове місце проживання; переведенням дружини на роботу в іншу місцевість; вступу до навчального закладу; неможливістю проживання у даній місцевості , яка підтверджена медичним висновком; доглядом за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю 1 групи, а також з інших поважних причин. До заяви ОСОБА_1 не додає ніяких документів, які би свідчили про перелічені вище причини, а тому на її думку заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. (т.1 а.с.216)

26.06.2019 року ТОВ «Технобудсервіс 2006» надіслало листа на адресу ОСОБА_1 , в якому просить уточнити свої вимоги. (т.1 а.с.219-220)

В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що на даний лист ОСОБА_1 відповіді не надав, оскільки не вважав за потрібне.

27.06.2019 року ТОВ «Технобудсервіс 2006» на адресу ОСОБА_1 надіслано другого листа, в якому повідомили, що зафіксовано його відсутність на робочому місці 25.06.2019 року та 26.06.2019 року. Запропоновано надати пояснення та з`явитися на роботу. Також повідомлено, що заява про звільнення не задоволена (про що було також усно повідомлено). (т.1 а.с.230)

Доповідними записками та актами відсутності на робочому місці починаючи з 01.07.2019 року по 17.07.2019 року зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на робочому місці (т.1 а.а.232 - т.2 а.с.33)

Наказом № 23/1807-19-пз про припинення трудового договору від 18.07.2019 року звільнено ОСОБА_1 за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. (т.2 а.с.88)

Положення частини першої статті 2 ЦПК України передбачають, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Звертаючись до суду із позовом позивач наполягає на тому, що відповідачем було порушено його конституційне право на працю та трудові права, які полягають в тому, що роботодавець повинен дбати про створення належних, безпечних і здорових умов праці для працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про працю.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в приміщенні в якому було визначено робоче місце ОСОБА_1 було встановлено кліматичну систему, що підтверджує в судовому засіданні сам позивач. Дану систему він не включав, оскільки в цьому ж кабінеті було робоче місце іншого працівника, у якого була алергія на кондиціонер. Призначеною перевіркою встановлено, що температура повітря згідно показників на термометрі становить 24 градуси Цельсія.

З матеріалів справи вбачається, що У ТОВ «Технобудсервіс 2006» діє санітарно-екологічна лабораторія підприємства. Наказами Генерального директора від 21.06.2019 № 2-2106-19 та від 24.06.2019 року № 2-2406-19 була створена комісія для проведення атестації робочих місць за умовами праці у кабінеті виробничо-технічного відділу розташованому на третьому поверсі офісного приміщення підприємства. За результатами роботи комісії була складена Карта умов праці на підставі фотографії робочого дня, протоколу проведення дослідження мікроклімату, протоколу досліджень важкості та напруженості праці та протоколу досліджень шумового навантаження та інфразвуку. (т.1 а.с.34-74)

Узагальнюючи висновки комісії слід зазначити , що комісія прийшла до наступних висновків - температура повітря робочого місця юриста складає від 22,9 до 23,8 градусів Цельсія (норма від 21 до 28 градусів Цельсія); шум при нормі 60 дБІ складає 54 дБЦ створені умови для зручності праці; клас і ступень напруженості праці з допустимих 1,0 складає 0,48; технологічний процес у цілому відповідає вимогам діючої нормативно-технічної документації, стандартам безпеки, оптимальності технологічних режимів, характеру та обсягу робіт; за показниками умов праці робоче місце юриста характеризується допустимими умовами праці.

В судовому засіданні не доведено належними та достовірними доказами порушення конституційних та трудових прав.

Що стосується звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу ( статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Подавши заяву про звільнення позивач просив звільнити його на підставі п.4 ст. 36 КЗпП України, яка передбачає звільнення з різних підстав та за різними статтями КЗпП України. Пункт 4 статті 36 КЗпП є відсильною нормою, яка відсилає до інших статей КЗпП України, де містяться спеціальні норми, а тому застосувати п.4 ст. 36 КЗпП України, як підставі для звільнення неможливо.

Крім цього слід зазначити, що оскільки з позивачем не було укладено трудового строкового трудового договору, то заяву про звільнення ОСОБА_1 слід розуміти, що позивач мав на увазі розірвання договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, тобто із застосуванням підстав визначених ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

З викладеного вбачається, що навіть подавши заяву про звільнення відповідно до ст. 38 КЗпП України ОСОБА_1 повинен був або відпрацювати два тижні після подачі заяви про звільнення, або надати докази, які дають можливість не відпрацьовувати передбачені КЗпП України два тижні.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що починаючи з 25.04.2019 року ОСОБА_1 жодного разу не прийшов на роботу. Цей факт не оспорюється позивачем.

Отже, відмовивши в звільненні позивача за п.4 ст. 36 КЗпП України, відповідач діяв в межах діючого законодавство та обґрунтовано відмовив в звільненні з цих підстав.

Що стосується вимоги позивача про скасування незаконного наказу № 23/1807-19 про припинення трудового договору за прогули без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то дана вимога задоволенню також не підлягає виходячи з наступного.

Наказом № 23/1807-19-пз про припинення трудового договору від 18.07.2019 року звільнено ОСОБА_1 за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. (т.2 а.с.88)

Підставою звільнення позивача з роботи відповідно до наказу є відсутність на робочому місці 21.06.2019 року, з 24.06.2019 року до 16.07.2019 року, яка задокументована відповідними актами. Крім цього, свою відсутність на робочому місці протягом зазначеного часу позивач не заперечує в судовому засіданні, пояснюючи свою відсутність на роботі тим, що між ним та відповідачем були припинені трудові відносини.

З доводами позивача суд не погоджується, оскільки подавши заву про звільнення, навіть якщо рахувати підставою звільнення ст. 38 КЗпП України, позивач зобов`язаний був відпрацювати ще два тижні, тобто до 05.07.2019 року. Не виконавши даної умови визначеної статтею 38 КЗпП України позивач фактично вчинив прогул, що правомірно стало підставою для його звільнення.

Крім цього, в пункті 38 позову позивач стверджує, що наказ про звільнення ще і тому є незаконним, що роботодавець не має права звільняти свого працівника за прогули, якщо цей працівник був переведений або направлений або знаходився у відрядженні на іншому підприємстві. Нормативним обґрунтуванням цього твердження Позивач наводить норми статті 32 КЗпП (переведення на іншу роботу. Зміна істотних умов праці) та статті 33 КЗпП тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором). На підтвердження даного факту позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Генерального директора від 20.06.2019 року № 1/19-р у зв`язку з проведенням ремонтних робіт у кабінеті, який призначено для розміщення юридичної служби на другому поверсі офісного приміщення ТОВ «Технобудсервіс 2006» влаштували тимчасово робоче місце юристу ОСОБА_1 на третьому поверсі офісної будівлі у кабінеті виробничо-технічного відділу для виконання покладених на нього посадових обов`язків. Відповідно до Договору оренди № 296/17 від 01.09.2017 року.

Отже, підстав для скасування наказу про припинення трудового договору та поновлення на роботі немає. Оскільки вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від попередніх, то вона також не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «Технобудсервіс 2006» виплатити один розмір заробітної плати в розмірі 9000 грн. після сплати податків та обов`язкових відрахувань то слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи дану вимогу позивач посилається на ч. 7 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Дана норма закону регулює відносини між роботодавцем та особою, з якою не оформлено трудових відносин. В судовому засіданні позивач наполягає на тому, що він приступив до роботи в ТОВ «Технобувсервіс 2006» з 14.05.2019 року, але не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження даної обставини, що дає підстави відмовити в задоволенні даної вимоги.

Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 15 ЦК України, ст. 36, 38, 235 КЗпП України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006» про визнання порушених конституційних та трудових прав, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Технобудсервіс 2006», , місцезнаходження місто Київ, вулиця Набережно-Лугова, 7.

Суддя Н.О.Яровенко