Справа № 201/270/20
Провадження № 2/201/1443/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 травня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок сервіс», Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Олександрія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 червня 2019 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої вона є. Залиття квартири відбулося з вини відповідача, який проживає поверхом вище в квартирі АДРЕСА_2 . По даному факту працівниками ТОВ «Затишний Сервіс» було складено відповідний акт. Також позивачем було замовлено у ТОВ «Ендіміон» дефектний акт на ремонті роботи житлового приміщення. Позивач зазначає, що свою вину відповідач ОСОБА_2 визнав повністю та на початку липня частково добровільно відшкодував шкоду у розмірі 15000 грн. Але, в подальшому, сплачувати всю вартість шкоди він відмовився. Враховуючи що залишилось кілька місяців теплої погоди позивач прийняла рішення самостійно організувати та оплатити ремонтні роботи. Вартість ремонтних робіт склала 113242,78 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду, тому позивач просить на підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК України стягнути з відповідача завдану їй матеріальну та моральну шкоду, завданої внаслідок залиття її квартири.

Позивач надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами за наявними у справі доказами, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав.

26 червня 2019 року відбулося залиття квартири ОСОБА_1 .

Комісією у складі керуючого комплексом ТОВ «Затишок Сервіс» ОСОБА_3 С ОСОБА_4 . потерпілого ОСОБА_5 та сусіда з кв. АДРЕСА_3 було складено акт №001 про те, що за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 на 9 АДРЕСА_4 поверхового будинку що складається з 2 кімнат, кухні, санвузлу, було виявлено що під час залиття квартири АДРЕСА_5 було завдано шкоди. Причиною залиття квартири АДРЕСА_5 став розрив АДРЕСА_2 . Вказаний акт було підписано винуватцем шкоди - ОСОБА_2 та потерпілою стороною ОСОБА_5 .

Таким чином, суд приходить висновку, що затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача.

Для визначення розміру заподіяної шкоди позивачем було замовлено в ТОВ «Ендіміон» дефектний акт на ремонті роботи житлового приміщення від 01 серпня 2019 року. Вартість послуги склала 1000 грн.

01 серпня 2019 року позивач уклала договір з ТОВ «Ендімон». Вартість ремонтних робіт склала 113242,78 грн. Грошові кошти були повністю внесені в касу ТОВ «Ендіміон», що підтверджується квитанціями від 09 серпня 2019 року та 24 жовтня 2019 року.

З 10 серпня 2019 року по 26 жовтня 2019 року квартира була повністю відремонтована за виключенням міжкімнатних дверей.

З пояснень позивача вбачається, що відповідач у добровільному порядку завдану позивачу матеріальну шкоду відшкодував частково у розмірі 15000 грн.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власник квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання шкоди.

Згідно із частиною першою статті 15, пунктів 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що позов у частині заявлених вимог про відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки розмір матеріальної шкоди доведений.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом пунктів 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що позивачу завдано душевних страждань у зв`язку із залиттям квартири, неможливістю повною мірою використовувати своє житло для повноцінного проживання його сім`ї, тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка за змістом наведених вище положень нормативно-правових актів підлягає відшкодуванню із відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є підставною, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, глибини перенесених ним фізичних і душевних страждань, їх довготривалий характер, та вважає, що достатнім та справедливим про відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 2253,63 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 229, 259, 264, 265, 274, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами та доповненнями, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишок сервіс», Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Олександрія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 99242,78 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2253,63 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев