ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3921/20 Справа № 177/774/19 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/774/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2019 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»(надалі АТ «ПУМБ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ «Банк Ренесан Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № GP- 4752387 від 12.07.2013 року, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 14006,96 грн.

ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 19.07.2016 року припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесан Капітал», в тому числі за договором з ОСОБА_1 .

Відповідачка порушувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 22.04.2019 року, має заборгованість у загальному розмірі 36092,95 грн.,з яких: заборгованість за кредитом 7941,17 грн, заборгованість за процентами 522,01 грн, заборгованість за комісією 5543,78 грн, штрафні санкції 22085,99 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь та вирішити питаня про розподіл судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_1 заявила про застосування наслідків пропуску ПАТ «ПУМБ» позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 14006 гривень 96 копійок з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7941 гривня 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 5543 гривні 78 копійок; прострочена заборгованість за процентами - 522 гривні 01 копійка.

Позовні вимоги в частині стягнення неустойки залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» у рахунок відшкодування судових витрат 745 гривень 35 копійок.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, на думку відповідачки, матеріали справи не містять належних доказів щодо розміру заборгованості за кредитом та суд першої інстанції помилково не застосував строки позовної давності, не взявши до уваги те, що погашення кредиту сторони обумовили шляхом внесення щомісячних платежів, а тому перебіг позовної давності починається окремо щодо кожного платежу, а не після закінчення всього строку кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , про стягнення неустойки у розмірі 22005,99 грн. не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється його законність та обгрунтованість в цій частині, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором боржницею в частині повернення кредиту та сплати відсотків і комісії за його користування, й наявності у зв`язку з цим підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.07.2013 року укладено договір кредиту між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 , шляхом підписання сторонами пропозиції укласти договори (оферта) та підписання ОСОБА_1 загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків в ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (а.с.7-10).

Як слідує з умов кредитування, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11999,49 грн., строком кредитування 36 місяців, з обов`язком сплати відсотків за користування кредитом 6,99 %, а також комісії з обслуговування кредиту - 2,10 %, що підтверджується змістом пропозиції (оферти) підписаної ОСОБА_1 (а.с. 7).

Преамбула оферти визначає, що після прийняття банком цієї пропозиції, вона є невід`ємною складовою частиною Умов кредитування, положення яких складають повний текст кредитного договору (а.с.7).

Пунктом 6.2 Загальних умов кредитування визначено право банку нараховувати штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроче6ної суми, розрахованої на останній день місячного строку (а.с. 8).

АТ «Перший Український міжнародний банк» є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс капітал», що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 18-19).

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі, що не заперечувалося сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, допускаючи внесення платежів у розмірі меншому ніж визначено графіком платежів (а.с.36), у зв`язку з чим, станом на 22.04.2019 року, у неї сформувалася заборгованість за наданим кредитом, а саме прострочена заборгованість за сумою кредиту 7941,17 грн., прострочена заборгованість за комісією 5543,78 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 522,01 грн. (а.с. 15-16).

Вимоги банку щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка не виконувала умови договору в повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у відповідачки ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом, розмір якої останньою не спростовано.

При цьому, колегією суддів перевірено висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та з`ясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору № GP- 4752387 від 12.07.2013 року, який підписано сторонами та чинність якого не оскаржується, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності та необгрунтованості заявлених позовних вимог.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 в суді першої інстанції просила застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Як слідує з умов кредитного договору № GP- 4752387 від 12.07.2013 року, сторони погодили, що позичальниця зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені Графіком платежів, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку (п. 5.1.).

Згідно Графіку платежів, який є чатиною кредитного договору № GP- 4752387 від 12.07.2013 року, позичальниці ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно, 12 числа, вносити в рахунок погашення заборгованості суму платежу у розмірі 622,51 грн., та сплата останнього платежу визначена 12 липня 2016 року у розмірі 622,15 грн. (а.с. 50 зворот).

За повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або процентів та/або комісії у терміни, що передбачені Графіком платежів, позичальниця зобов`язана сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен випадок прострочення (п. 6.2.) та таке прострочення надає банку право вимагати дострокового погашення заборгованості (п. 8.1.).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідачки повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачкою терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідачка мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів і комісії 12 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (36 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд першої інстанції.

Позивач звернувся до суду з позовом 06 травня 2019 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо щомісячних платежів по 06 травня 2016 року включно.

На підставі зазначеного колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP- 4752387 від 12.07.2013 року за період до 06 травня 2016 року, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 06 травня 2016 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно Графіка платежів, який є чатиною кредитного договору № GP- 4752387 від 12.07.2013 року, позичальниця ОСОБА_1 була зобов`язана: 12 травня 2016 року сплатити в рахунок погашення заборгованості 622,51 грн., із яких 364,23 грн. в рахунок погашення основної суми кредиту, 6,29 грн. відсотки за користування кредитом та 251,99 грн. комісія; 12 червня 2016 року сплатити в рахунок погашення заборгованості 622,51 грн., із яких 365,17 грн. в рахунок погашення основної суми кредиту, 4,35 грн. відсотки за користування кредитом та 251,99 грн. комісія; 12 липня 2016 року сплатити в рахунок погашення заборгованості 622,15 грн., із яких 368,05 грн. в рахунок погашення основної суми кредиту, 2,11 грн. відсотки за користування кредитом та 251,99 грн. комісія.

Відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів погашення заборгованості за щомісячними платежами за період травень-липень 2016 року, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 14006 гривень 96 копійок з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7941 гривня 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 5543 гривні 78 копійок; прострочена заборгованість за процентами - 522 гривні 01 копійка, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення заборгованості за Кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року в загальному розмірі 2 635 гривень 89 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1 867 гривень 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 755 гривень 97 копійок; прострочена заборгованість за процентами 12 гривень 75 копійок .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, розмір судового збору, який стягнутий рішенням суду першої інстанції з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «ПУМБ», підлягає зміні, із зменшенням цього розмірі до 140,23 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (1 921,00 грн. (сплачений судовий збір - а.с. 1) х 7,3% (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні до заявлених позовних вимог) = 140,23 грн.).

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з позивача АТ «ПУМБ» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 541,72 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (2 881,50 грн. (а.с. 151) х 18,8% = 541,72 грн.).

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 14006 гривень 96 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7941 гривня 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 5543 гривні 78 копійок; прострочена заборгованість за процентами - 522 гривні 01 копійка - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 14006 гривень 96 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7941 гривня 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 5543 гривні 78 копійок; прострочена заборгованість за процентами - 522 гривні 01 копійка - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором № GP-4752387 від 12.07.2013 року, укладеним між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 , в загальному розмірі 2 635 (дві тисячі шістсот тридцять п`ять) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1 867 гривень 17 копійок; прострочена заборгованість за комісією 755 гривень 97 копійок; прострочена заборгованість за процентами 12 гривень 75 копійок.

В задоволенні іншої частини цих позовних вимог відмовити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року змінити в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», зменшивши цей розмірі з 745 гривень 35 копійок до 140 (ста сорока) гривень 23 (двадцяти трьох) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 541 (п`ятсот сорок одна) гривня 72 (сімдесят дві) копійки..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: