Ухвала

26 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 607/261/20

провадження № 61-14812ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області на додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року та постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 10 вересня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 грошові кошти за завдану йому моральну шкоду у розмірі 212 230,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 8 800,00 грн. У решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Тернопільського районного суду Тернопільської області

від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області залишено без задоволення. Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2020 року залишено без змін.

Постановою Тернопільського районного суду Тернопільської області

від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області задоволено частково. Додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року змінено, зменшено суму стягнення

з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 за понесені ним витрати на правову допомогу з 8 800,00 грн до 3 200,00 грн.

06 жовтня 2020 року Головне управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року та постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 10 вересня

2020 року (надійшла до суду 09 жовтня 2020 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області на додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 18 червня 2020 року та постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 10 вересня

2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 25 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів

з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник