Справа № 444/620/20
Провадження № 2/444/583/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Галина Ігорівна

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності на частини житлового будинку за члена колишнього колгоспного типу двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідача Виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, у якому просили визнати за кожним із них право власності на 1/4 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 як членами колишнього колгоспного типу двору.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що згідно довідки, виданої виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області № 1308 від 08.12.2016 року станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 , 1941 року народження, ОСОБА_1 , 1938 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_2 , 1968 року народження.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Гійченської сільської ради від 28.12.2016 року №71 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору по АДРЕСА_1 » проведено розподіл часток бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 , а саме по 1/4 частині кожному: ОСОБА_4 , 1941 року народження, ОСОБА_1 , 1938 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_2 , 1968 року народження.

Cтверджує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 броку і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Жовківською держнотконторою 03.03.2020 року, 1/4 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 успадкувала дочка, ОСОБА_3 .

А тому просять захистити їх право власності та задовольнити позовні вимоги.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак ними на адресу суду подані заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити.

Представник відповідача, Виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Зазначили, що проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вважає, що наявних доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так як відповідач Виконавчий комітет Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області не заперечує проти позовних вимог, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З довідки № 1308, виданої виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області від 08.12.2016 року, вбачається, що згідно із погосподарською книгою станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були: ОСОБА_4 , 1941 року народження, ОСОБА_1 , 1938 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_2 , 1968 року народження.

З виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради № 360 від 05.03.2020 року вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , належав до колгоспного типу двору станом на 15.04.1991 року.

Головою двору був ОСОБА_4 , 1941 року народження, членами двору: ОСОБА_1 , 1938 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_2 , 1968 року народження. При будинку було 0,45 га земельної ділянки в користуванні, під будівлями 0,02 га.

Довідкою № 372, яка видана виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 06.03.2020 року, стверджується, що відповідно до рішення дев`ятнадцятої сесії Гійченської сільської ради VI демократичного скликання № 4 від 05.07.2013 року вулицю АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_2 , яка в подальшому АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 , 1941 року народження, членами двору: ОСОБА_1 , 1938 року народження, ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_2 , 1968 року народження, то відповідно їм належало по 1/4 частці даного двору.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.03.2012 року, яке видано державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я., вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 16.03.2001 року за реєстром № 23 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_4 , 1941 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 і в цілому складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв. метри, кухні, веранди, кладової, загальною площею 58,2 кв. метри, при будинку є літня кухня, три сараї, споруди.

Частина житлового будинку належала померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Гійченської сільської ради, Жовківського району Львівської області 30.10.1987 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 30.10.1987 року за № 239.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) в АДРЕСА_2 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Суд враховує, що з матеріалів справи не вбачається інформації про те, що даний будинок перебуває в арешті, під забороною або в заставі.

З копії технічого паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 58,2м2, житлова 41,4 м2, допоміжна (підсобна) 16,8 м2. При будинку є три сараї, літня кухня, споруди.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом береться до уваги, що позивачі були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_2 та до 15.04.1991 року не втратили право на частку в майні, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_2 , який в цілому складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв. метри, кухні, веранди, кладової, загальною площею 58,2 кв. метри, з відповідною частиною господарських будівель: літня кухня, три сараї, споруди як членами колишнього колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв. метри, кухні, веранди, кладової, загальною площею 58,2 кв. метри, з відповідною частиною господарських будівель: літня кухня, три сараї, споруди як членом колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв. метри, кухні, веранди, кладової, загальною площею 58,2 кв. метри, з відповідною частиною господарських будівель: літня кухня, три сараї, споруди як членом колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який в цілому складається з двох кімнат житловою площею 41,4 кв. метри, кухні, веранди, кладової, загальною площею 58,2 кв. метри, з відповідною частиною господарських будівель: літня кухня, три сараї, споруди як членом колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.04.2020 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.