Справа № 495/4376/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 травня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно позовної заяви просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що померла була його бабусею, та за життя склала заповіт, згідно якого заповіла належне їй право на земельну частку (пай), котре перебувало в колективній власності Колективного сількогосподарського підприємства «Іскра», згідно сертифікату ОД №0556677 . Але за життя померла ОСОБА_2 виділила свою частку земельного паю в натуру та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 064297 від 17.09.2004 року, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 11.06.2003 року № 807/2003, на земельну ділянку загальною площею 4, 05 га, кадастровий номер :01:002:0564, що розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зміни в заповіт вона не встигла внести, державний акт у позивача відсутній, тому він не має можливості в позасудовому порядку оформити спадщину. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2019 року було встановлено факт спільного проживання позивача з спадкодавцем, однак відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, оскільки позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того, що майно, вказане у заповіті дійсно належало ОСОБА_2 , також матеріали справи не містять докази виділення частки земельного паю ОСОБА_2 в натурі та отримання у зв`язку із цим державного акту. Відповідно після чого майно, яке спадкодавець у заповіті заповідала позивачу було виділено в натурі, то після вказаного воно перестало існувати та не може перейти у власність в порядку спадкування за заповітом, воно спадкується за законом. Додатково суд роз`яснив, що позивач не позбавлений можливості права на звернення до суду в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Тому позивач звертається до суду для захисту своїх прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний факт підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10.12.2007 року Виконкомом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №63.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2019 року встановлено факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно заповіту від 25.10.2000 року ОСОБА_2 заповіла позивачу ОСОБА_1 належне їй право на земельну частку (пай), котре перебувало в колективній власності Колективного сількогосподарського підприємства «Іскра», згідно сертифікату ОД № 0556677. Те, що померлій належало право на земельну частку (пай), котре перебувало в колективній власності Колективного сількогосподарського підприємства «Іскра» підтверджується копією витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються в с. Нова Царичанка та списками громадян, які мають право на частку(пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Іскра».

Відповідно до Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №807/2003 від 11.06.2003 року було затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Іскра», які розташовані на території Новоцаричанської сільської ради.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 064297 , виданого 17 вересня 2004 року, померла ОСОБА_2 була власницею земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0564, площею 4,05 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У зв`язку з тим, що оригінал державного акту на землю у позивача відсутній та ним пропущено строк для прийняття спадщини, згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської районної нотаріальної контори Іваницького О.Ю. №2243/02-17 від 19.11.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальному порядку та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.

Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори №3366/01-16 від 26.10.2019 року спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори письмово не звертались.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців0.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1, 2 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1516-1218, 1261 ч.1, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 128, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 4,05 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0564, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №064297 , виданого на підставі розпорядження райдержадміністрації Білгород-Дністровського району Одеської області від 11 червня 2003 року №807/2003.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :