ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/374/18

Головуючий у першій інстанції - Демченко Л. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/4/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Іванової Г.П., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_2 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ) на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області у складі судді Демченко Л.М. від 05 листопада 2018 року, місце ухвалення рішення м.Бобровиця у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (нині - Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'') звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Вимоги заявленого позову банк обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 18.04.2014 року, ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що відповідач порушила умови укладеного договору, внаслідок чого станом на 26.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 98 238 грн. 50 коп., яка складається із наступного: 58 981 грн. 10 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 335 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 767 грн. 73 коп. - пеня, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 654 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь з відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.11.2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ''ПриватБанк" заборгованість в сумі 93 084 грн. 29 коп. Компенсовано за рахунок держави понесені Акціонерним товариством Комерційний банк ''ПриватБанк" під час розгляду справи судові витрати в сумі 1 669 грн. 50 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.11.2018 року в частині стягнення з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" заборгованості в сумі 93 084 грн. 29 коп. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" заборгованість в сумі 49 705 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 05.11.2018 року є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, які мають значення для справи, при цьому має місце невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 був діючим до повного погашення заборгованості, оскільки відповідач не подавала банку заяву про закриття даного карткового рахунку. Доводи апеляційної скарги зазначають, що одночасно з відкриттям вказаного карткового рахунку ОСОБА_2 було відкрито пенсійний рахунок № НОМЕР_2 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що з 09.03.2017 року у відповідача виникли нові зобов`язання перед Акціонерним товариством комерційний банк ''ПриватБанк" щодо обов`язку сплатити йому по 09.03.2018 року 50 000 грн. тіла кредиту за програмою ''КУБ" та 12 000 грн. відсотків, а всього 62 000 грн., при цьому відсоткова ставки становила 2% за місяць від початкової суми кредиту. Доводи апеляційної скарги вказують, що про існування письмового договору щодо кредиту за програмою ''КУБ'' відповідач не знала, оскільки позивачем їй про це повідомлено не було. Доводи апеляційної скарги зазначають, що після 09.03.2017 року відповідач сплатила позивачу 12 295 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач заперечує встановлення станом на 18.02.2017 року відсоткової ставки в розмірі 2,4 % за кредитною програмою ''КУБ''. Доводи апеляційної скарги вказують, що фактично наданий відповідачу кредит за програмою "КУБ" є споживчим кредитом. З посиланням на статті 3,7,9,13 Закону України "Про споживче кредитування", доводи апеляційної скарги вказують, що обов`язок доказування того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Доводи апеляційної скарги зазначають, що сам по собі наданий позивачем договір №КUВ 103 від 18.02.2017 року не міг бути визнаний судом першої інстанції, як належний, достовірний, достатній і допустимий доказ ознайомлення відповідача з умовами кредитування за програмою "КУБ" щодо відсоткової ставки у розмірі 2,4 %. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 49 705 грн., виходячи з розрахунку, що після спливу 12 місяців з дня отримання кредитних коштів за програмою ''КУБ'', тобто, після 09.03.2018 року, відповідач повинна була повернути банку 50 000 грн. тіла кредиту та 12 000 грн. відсотків, а всього 62 000 грн. Відповідач вказує, що після 09.03.2018 року вона сплатила позивачу 12 295 грн., і таким чином, її заборгованість перед банком становить 49 705 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.23, том 2).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.02.2020 року до участі у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, було залучено правонаступника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.51, том 2).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_2 ) підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" - Рожко С.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 05.11.2018 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_2 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 18.04.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8).

Згідно довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н) (а.с.128, том 1), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 - 18.04.2014 року (дата проведення), зміна кредитного ліміту 18.04.2014 року (дата проведення) - встановлення кредитного ліміту 8 000 грн. (кредитний ліміт), зміна кредитного ліміту 04.12.2014 року (дата проведення) - зниження кредитного ліміту 567 грн. 12 коп. (кредитний ліміт), зміна кредитного ліміту 01.12.2014 року (дата проведення) - встановлення кредитного ліміту 567 грн. 12 коп. (кредитний ліміт).

З ксерокопії картки "Універсальна" вбачається, що строк дії картки № НОМЕР_1 зазначено 03/18 (а.с.96, том 1).

Відповідно до договору №KUB103 від 18.02.2017 року (а.с.151, том 1), ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Умовами Площадки, які розміщені на сайті банку. Як вбачається з даного договору, ОСОБА_2 висловила готовність взяти позику під проценти у будь-якої особи, хто прийме цю пропозицію повністю або частково на визначених у договорі умовах. Розмір позики: визначається банком, вказується у профайлі позичальника на відповідному сайті. Платність за користування позикою (розмір процентів): 2,4% від початкового розміру фактично виданої позики на місяць. Строк повернення позики: 12 місяців з дати отримання позики (зарахування коштів на рахунок позичальника). У вказаному договорі також було визначено порядок погашення позики.

Підписання вказаного договору відбувалось електронними цифровими підписами сторін договору. На виконання умов вказаного договору банком були надані кредитні кошти шляхом їх перерахування на кредитну картку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , що відображено у виписці про рух грошових коштів за 09.03.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 надала показання, що нею з банком було укладено договір за програмою ''КУБ'' з врахуванням 2% за користування позикою, а не 2,4%, як вказано в договорі від 18.02.2017 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 26.03.2018 року (а.с.5-7, том 1), заборгованість ОСОБА_2 становить 98 238 грн. 50 коп., яка складається із наступного: 58 981 грн. 10 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 335 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 767 грн. 73 коп. - пеня, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 654 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

05.11.2018 року (а.с.216-217, том1) ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про застосування позовної давності.

Частково задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк", суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 після зняття всієї суми, нарахованої по кредитній програмі ''КУБ'', і надалі продовжувала користуватись кредитними коштами по карті "Унівесальна", при цьому нерегулярно та не в повній мірі вносила грошові кошти на погашення заборгованості (а.с.120-125, том 1), дійшов висновку про часткове задоволення вимог заявленого позову. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі номер 6-2003цс15, одночасне стягнення обох видів неустойки - і штрафу, і пені, не допускається. За даних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заявленого позову в частині стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 93 084 грн. 29 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 58 981 грн. 10 коп., за відсотками, нарахованими на поточну заборгованість - 23 335 грн. 46 коп. та 10 767 грн. 73 коп. - пені.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 був діючим до повного погашення заборгованості, оскільки відповідач не подавала банку заяву про закриття даного карткового рахунку. Доводи апеляційної скарги зазначають, що одночасно з відкриттям вказаного карткового рахунку ОСОБА_2 було відкрито пенсійний рахунок № НОМЕР_2 . Доводи апеляційної скарги стверджують, що з 09.03.2017 року у відповідача виникли нові зобов`язання перед Акціонерним товариством комерційний банк ''ПриватБанк" щодо обов`язку сплатити йому по 09.03.2018 року 50 000 грн. тіла кредиту за програмою ''КУБ" та 12 000 грн. відсотків, а всього 62 000 грн., при цьому відсоткова ставки становила 2% за місяць від початкової суми кредиту. Доводи апеляційної скарги вказують, що про існування письмового договору щодо кредиту за програмою ''КУБ'' відповідач не знала, оскільки позивачем їй про це повідомлено не було. Доводи апеляційної скарги зазначають, що після 09.03.2017 року відповідач сплатила позивачу 12 295 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач заперечує встановлення станом на 18.02.2017 року відсоткової ставки в розмірі 2,4% за кредитною програмою ''КУБ''. Доводи апеляційної скарги вказують, що фактично наданий відповідачу кредит за програмою "КУБ" є споживчим кредитом. З посиланням на статті 3,7,9,13 Закону України "Про споживче кредитування", доводи апеляційної скарги вказують, що обов`язок доказування того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Доводи апеляційної скарги зазначають, що сам по собі наданий позивачем договір №КUВ103 від 18.02.2017 року не міг бути визнаний судом першої інстанції, як належний, достовірний, достатній і допустимий доказ ознайомлення відповідача з умовами кредитування за програмою "КУБ" щодо відсоткової ставки у розмірі 2,4%. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 49 705 грн., виходячи з розрахунку, що після спливу 12 місяців з дня отримання кредитних коштів за програмою ''КУБ'', тобто, після 09.03.2018 року, відповідач повинна була повернути банку 50 000 грн. тіла кредиту та 12 000 грн. відсотків, а всього 62 000 грн. Відповідач вказує, що після 09.03.2018 року вона сплатила позивачу 12 295 грн., і таким чином, її заборгованість перед банком становить 49 705 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно наявності підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.11.2018 року.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ході розгляду справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за укладеним із банком договором, ОСОБА_2 мала заборгованість перед Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк".

Приписами ч.1 статті 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положення ч.1 статті 629 ЦК України регламентують, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 станом на 26.03.2018 року (а.с.5-7, том 1), заборгованість ОСОБА_2 становить 98 238 грн. 50 коп., яка складається із наступного: 58 981 грн. 10 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 335 грн. 46 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 767 грн. 73 коп. - пеня, а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4 654 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до договору №KUB103 від 18.02.2017 року (а.с.151, том 1), ОСОБА_2 підтвердила, що ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Умовами Площадки, які розміщені на сайті банку. Як вбачається з даного договору, ОСОБА_2 висловила готовність взяти позику під проценти у будь-якої особи, хто прийме цю пропозицію повністю або частково на визначених у договорі умовах. Розмір позики: визначається банком, вказується у профайлі позичальника на відповідному сайті. Платність за користування позикою (розмір процентів): 2,4% від початкового розміру фактично виданої позики на місяць. Строк повернення позики: 12 місяців з дати отримання позики (зарахування коштів на рахунок позичальника). У вказаному договорі також було визначено порядок погашення позики. Підписання вказаного договору відбувалось електронними цифровими підписами сторін договору.

Згідно ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положення ч.1 статті 626 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч.1 статті 1048 ЦК України регламентують, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч.1 статті 13 Закону України ''Про споживче кредитування'' (в редакції станом на час укладення між банком та ОСОБА_2 договору №KUB103 від 18.02.2017 року), договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Приймаючи до уваги наведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, позивач не надав суду відповідних доказів відносно того, що станом на 18.02.2017 року за кредитною програмою ''КУБ'' рекламувалась і була розміщена на офіційному веб-сайті банку інформація про відсоткову ставку в розмірі 2,4%. Також позивачем не надано суду відповідних доказів відносно того, що ОСОБА_2 отримала примірник договору за кредитною програмою ''КУБ'' та була ознайомлена з умовою щодо відсоткової ставки у розмірі 2,4%, приймаючи до уваги, що обов`язок доведення факту надання споживачу примірника оригіналу кредитного договору за програмою ''КУБ'' покладено на позивача, відповідно до приписів статті 13 Закону України ''Про споживче кредитування''. За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що надана позивачем копія договору №KUB103 від 18.02.2017 року необґрунтовано прийнята до уваги судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті, як належний, достовірний, достатній і допустимий доказ ознайомлення ОСОБА_2 з умовами кредитування за програмою ''КУБ'' щодо відсоткової ставки у розмірі 2,4%.

Також з матеріалів справи вбачається, що у заяві позичальника від 18.04.2014 року, яка підписана ОСОБА_2 (а.с.8), процентна ставка не зазначена. Крім того, у вказаній заяві від 18.04.2014 року, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять в собі підпису ОСОБА_2 , тому за даних обставин їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_2 18.04.2014 року шляхом підписання заяви. За даних обставин відсутні підстави вважати, що банк та ОСОБА_2 обумовили у письмовому вигляді форму сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За даних обставин, фактичне користування ОСОБА_2 кредитними коштами з використанням отриманої кредитної карти, що відображається у розрахунку заборгованості, не може бути свідченням наявності її обізнаності, як це регламентовано приписами чинного законодавства, про суму кредитного ліміту, умови зміни розміру такого ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, тощо.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За даних обставин, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_2 . Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві від 18.04.2014 року (а.с.8) відповідної домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та їх розмір, надані позивачем витяги з Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів не можуть бути прийняті до уваги, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_2 кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказані обставини.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як в даному випадку, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_2 , і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин апеляційний суд, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Приймаючи до уваги вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 23 335 грн. 46 коп., а також 10 767 грн. 73 коп. - пені.

Рішення суду першої інстанції від 05.11.2018 року в частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача 5 154 грн. 21 коп. штрафів не оскаржується, і за даних обставин, відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, у вказаній частині рішення суду першої інстанції від 05.11.2018 року апеляційним судом не переглядається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.11.2018 року в частині стягнення з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" заборгованості в сумі 93 084 грн. 29 коп. та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк" заборгованість в сумі 49 705 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження вимоги заявленого позову про наявність заборгованості відповідача перед банком у розмірі 58 981 грн. 10 коп. - тіло кредиту. Вказаний розмір заборгованості відповідача перед банком підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, і не спростований відповідачем в силу приписів статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до статті 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідач ОСОБА_2 , згідно п.9 ч.1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", мала пільги щодо сплати судового збору (а.с.65, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.23, том 2).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.02.2020 року до участі у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, було залучено правонаступника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.51, том 2).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11.09.2015 року ГУМВС України в Київській області (а.с.55, том 2), ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

На підставі положень статті 55; ч.1, ч.6 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. Розрахунок наступний: 1 762 грн. - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (а.с.1,том1) х 60% (задоволено апеляційним судом вимоги заявленого позову) = 1 057 грн. 20 коп.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ), необхідно задовольнити частково. При цьому рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2018 року змінити, виклавши другий, третій, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції :

''Стягнути з ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул.Грушевського, 1-Д, м.Київ, 58 981 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 10 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.''

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ) задовольнити частково.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2018 року змінити, виклавши другий, третій, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції :

''Стягнути з ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул.Грушевського, 1-Д, м.Київ, 58 981 (п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) грн. 10 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.''

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: