ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

13 травня 2020 року м. Херсон

справа № 766/19206/19

провадження № 22-ц/819/828/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Кузьміної О.І., у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління соціальної політики Херсонської міської ради про повернення переплати державної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У вересні 2019 року Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що управлінням праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради Тимофєєвій І.А. було призначено допомогу малозабезпеченим сім`ям та компенсаційні виплати особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років. 16.01.2015 року відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг за компенсаційною виплатою особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років та на підставі поданих нею документів було призначена компенсація за період з 16.01.2015 року по 08.03.2019 рік у розмірі 4,80 грн. без урахування індексації щомісяця. Позивач не повідомила Управління про обставини, які вплинули на право отримувати зазначену компенсацію в результаті чого виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.06.2015 року по 31.03.2019 рік у розмірі 1167,64 грн. Також 24.07.2015 року відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги компенсацій та пільг за державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям, указавши, що додаткових доходів, крім заявлених, не отримує. На підставі поданих нею документів було призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.07.2015 року по 28.02.2019 рік у розмірі 10701 грн. 31 коп. За період з липня 2015 року по вересень 2018 року за зазначеною допомогою відповідач зверталася до Управління сім разів, по факту звернення відбувалося призначення державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, постійно зазначала, що додаткових доходів, крім заявлених, не отримує. За результатами перевірки встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах та отримувала виплати за цивільно-правовими договорами про надання послуг з 2015 року по 2018 рік, але відповідач про наявність в неї доходу не зазначила. Внаслідок недостовірних даних, протягом періоду з 01.06.2015 року по 28.02.2019 рік утворилася переплата бюджетних коштів в сумі 11868 грн. 95 коп. Виплату допомоги припинено з 28.02.2019 року. Відповідач 11.05.2019 року звернулася із заявою про добровільне повернення суми переплати державної допомоги, але сума боргу не повернена. Посилаючись на наведене, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Херсонської міської ради суму надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 1167 грн. 64 коп. та 10701 грн. 31 коп., також сплачений судовий збір.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави суму надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 1167,64 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави суму надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 10701,31 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що суми державної соціальної допомоги, які були отримані відповідачкою, отримані нею без достатньої правової підстави, а саме у зв`язку з із зазначенням недостовірних відомостей у декларації, які в подальшому були виявлені управлінням, а тому вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення суми надмірно сплачених коштів та стягнення судового збору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини по справі та не перевірив надані сторонами докази. Зокрема посилається на те, що її сім`я перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, середньомісячний сукупний дохід сім`ї не перевищував встановлений рівень прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний період, а тому вона на законних підставах одержувала соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник УПСЗН просив відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обгрунтоване.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

16.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг за компенсаційною виплатою особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи або особою, яка досягла 80 років.

На підставі заяви Управлінням праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради було видано відповідне рішення про призначення допомоги від 18.02.2015 року відповідно до якого за період з 16.01.2015 року по 08.03.2019 рік у розмірі 4,80 грн. без урахування індексації щомісяця.

Також 24.07.2015 року відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги компенсацій та пільг за державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям.

На підставі заяв Управлінням праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради було видано відповідні рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 29.07.2015 року, відповідно до якого за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 рік було призначено допомогу в розмірі 191,84 грн.; від 29.03.2016 року відповідно до якого за період з 01.03.2016 року по 31.08.2016 рік було призначено допомогу в розмірі 217,04 грн.; від 30.09.2016 року відповідно до якого за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 рік було призначено допомогу в розмірі 228,38 грн.; від 04.05.2017 року відповідно до якого за період з 01.03.2017 року по 30.04.2017 рік було призначено допомогу в розмірі 252,00 грн.; від 19.09.2017 року відповідно до якого за період з 01.09.2017 року по 28.02.2018 рік було призначено допомогу в розмірі 265,23 грн.; від 22.03.2018 року відповідно до якого за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 рік було призначено допомогу в розмірі 277,52 грн.; від 25.09.2018 року відповідно до якого за період з 01.09.2018 року по 28.02.2019 рік було призначено допомогу в розмірі 289,96 грн.

На підставі поданих відповідачкою документів було призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.07.2015 року по 28.02.2019 рік у розмірі 10701,31 грн.

При складанні заяв відповідач зобов`язалася повідомити управління про будь-які зміни та зазначила, що наведені відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та /або повернення нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї відповідач була попереджена, про що свідчить її власноручний підпис у заяві.

Відповідно до довідки про завантаженні доходи від 19.07.2018 року відповідач отримувала виплати відповідно до умов цивільно-правового договору за період з липня 2017 року по вересень 2017 рік у сумі 870,40 грн.

За результатами перевірки встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах та отримувала виплати за цивільно-правовими договорами про надання послуг з 2015 року по 2018 рік, але відповідач про наявність в неї доходу не зазначила.

Внаслідок недостовірних даних, протягом періоду з 01.06.2015 року по 28.02.2019 рік утворилася переплата бюджетних коштів в сумі 11868,95 грн., що підтверджується повідомленням Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №03/1822 від 22.04.2019 року та №03/1345 від 28.03.2019 року.

Відповідно до акту №34 від 07.02.2019 року виявлено факт подання ОСОБА_1 недостовірних даних, а саме: заявник з червня 2015 року перебувала в трудових або цивільно-правових відносинах, отримувала дохід.

Відповідно до протоколу №28 від 11.04.2019 року виплати допомоги припинено.

На адресу ОСОБА_1 07.08.2019 року позивачем було направлено повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів допомоги, з якого вбачається, що залишок коштів становить 1167,64 грн., які необхідно повернути строк до 26.08.2019 року.

На адресу ОСОБА_1 07.08.2019 року позивачем було направлено повідомлення про відшкодування надміру виплачених коштів допомоги, з якого вбачається, що залишок коштів становить 10701,31 грн., які необхідно повернути строк до 31.08.2019 року.

Позиція апеляційного суду.

Згідно частини першої ст. 368 ЦПК України в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що справа є малозначною, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» до заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів).

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п. 12 постанови КМУ від 24 лютого 2003 р. N 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. За п. 28 вказаної постанови якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про інші доходи, зокрема виплати відповідно до умов цивільно-правового договору, мала на меті навмисно приховати ці дані. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно відповідала критеріям для отримання зазначеного виду державної соціальної допомоги та члени її сім`ї потребували її отримання.

Таким чином, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, яка здійснює доглядза матір`ю похилого віку, яка є інвалідом І першої групи, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається на предмет його законності та обґрунтованості.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що з відповідачки стягнуті судові витрати по оплаті судового збору на користь УПСЗН в сумі 1921 грн. У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та зменшенням стягнутої суми до 1167, 64 грн., що становить 9, 83 % від заявленої суми в позові, з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоніради підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 188, 83 грн., що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 березня 2020 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави суму надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 10701,31 грн., скасувати ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.

Змінити суму стягнутих судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м. Херсоні ради188,83 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько