Справа № 626/766/20
Провадження № 2/626/316/2020
12.05.2020 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.
за участю секретаря Скачко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,-
ТОВ "Харківгаз збут" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання в сумі 4126,07 грн., 3% річних в сумі 150,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 406,23 грн. та судового збору.
На обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ТОВ "Харківгаз збут" з 01.07.2015р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу та території Харківської області і надає послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ "Харківгаз збут" в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. та розміщений на офіційному сайті Товариства ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ "Харківгаз збут" за адресою: АДРЕСА_1 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , оскільки факт фактичного споживання природного газу свідчить про приєднання (акцептування) Боржником умов типового договору постачання природного газу з ТОВ "Харківгаз збут", що підтверджується Довідкою про розрахунок заборгованості по особовому рахунку (додається), листом Оператора ГРМ та Актом про відключення (копії додаються).
Таким чином, зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.Також, позивач вказує, що газопостачання до будинку відповідача припинялося організацією 13 вересня 2017 року у зв`язку із заборгованістю у сумі 4126,07 грн.
У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків по сплаті послуги з постачання природного газу, у відповідача за період з 01.07.2015 по 13.09.2017 виникла заборгованість у розмірі 4126,07 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Разом з тим, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач вважає за потрібне стягнути з відповідача індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 406,23 грн., три проценти річних від простроченої суми заборгованості в сумі 150,00 грн.
Від представника позивача до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої позов підтримав і просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Правовідносини з приводу постачання фізичним особам природного газу регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК), Законом України "Про ринок природного газу" , Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 , Правилами постачання природного газу затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496.
Так, згідно з частиною першою статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Судом встановлено, що позивач з 01 липня 2015 року постановою НКРЕКП № 1588 від 21 травня 2015 року для ТОВ "Харківгаз Збут" видано ліцензію на постачання природного газу та виступає постачальником природного газу для побутових споживачів, газифіковані об`єкти яких розташовані в Харківській області.
Також, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання ТОВ "Харківгаз збут" з особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно розділу III Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Договір постачання природного газу з побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ "Харківгаз збут" в газеті "Слобідський край" № 156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ "Харківгаз збут" за адресою: АДРЕСА_2 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 ., оскільки факт фактичного споживання природного газу свідчить про приєднання (акцептування) Боржником умов типового договору постачання природного газу з ТОВ "Харківгаз збут", що підтверджується Довідкою про розрахунок заборгованості по особовому рахунку, листом Оператора ГРМ та Актом про відключення.
Таким чином, зазначене свідчить, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.За змістом частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав та має заборгованість за газопостачання за період з 01.01.2015 по 13.09.2017 в розмірі 4126,07 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком.
При цьому, встановлено, що газопостачання до будинку відповідача припинялося позивачем 13 вересня 2017 року у зв`язку із заборгованістю у сумі 4126,07 грн.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ "Харківгаз Збут" заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 4126,07 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з постачання природного газу, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційної складової боргу у розмірі 406,23 грн., а також 3 % річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 150,00 грн.
Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Харківгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2102,00 грн.
Керуючись ст.ст.2, 13, 76- 81, 141,259, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання- задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив ,за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження рішення та подання заяви про перегляд заочного рішення, передбачені ст.ст. 284, 354 цього кодексу, продовжуються на строк дії карантину.
Суддя