Провадження №2-з/760/74/20
Справа №760/4426/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2020 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

Подана заява мотивована тим, що 05.04.2007 р. між заявником, ОСОБА_1 , та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК») (в подальшому відбулася зміна найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), було укладено договір кредиту № 405/21/07-Ж, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 164000, 00 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних та поверненням суми кредиту згідно з графіком.

З метою забезпечення зобов`язань за вищевказаним договором кредиту, між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 05 квітня 2007 р. був укладений іпотечний договір № 04/1-176, відповідно до якого предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира загальною площею 74,80 кв.м, жилою площею 50,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказує заявник, 07.02.2020 р. їй стало відомо про те, що за Акціонерним товариством «Альфа- Банк» було зареєстровано право власності на трьохкімнатну квартиру загальною площею 74,80 кв.м, жилою площею 50,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить заявнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., та зареєстрованого в реєстрі за номером 1219д, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером 2012311.

Про перереєстрацію права власності квартири на Акціонерне товариство «Альфа-Банк», що належить на праві власності заявнику, їй стало відомо, коли вона звернулася 07 лютого 2020 р. в Управління (Центр) надання адміністративних послуг Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири, що належить їй на праві власності, та коли було отримано відповідну інформаційну довідку.

При цьому, як вказує заявник, на її адресу не надходило будь-яких повідомлень, листів (тощо) з повідомленням мене про те, що АТ «Альфа-Банк» стало правонаступником усіх прав, обов`язків та майна АТ «Укрсоцбанк», у тому числі, що АТ «Альфа-Банк набуло у порядку правонаступництва всіх прав за усіма переданими йому активами АТ «Укрсоцбанк» включаючи (але не обмежуючись) права за договорами забезпечення (у тому числі за договорами іпотеки, поруки тощо).

Також, на її адресу не надходило жодного повідомлення як від АТ «Укрсоцбанк», так і від АТ «Альфа-Банк» про передачу квартири, що належить їй на праві власності та яка є предметом іпотеки, у власність АТ «Альфа-Банк».

Жодна письмова вимога про усунення порушення у зв`язку з порушенням чи невиконанням умов як кредитного договору, так і іпотечного договору, на її адресу також не надходила, що в свою чергу, свідчить про недотримання АТ «Альфа-Банк» порядку задоволення вимог (забезпечених іпотекою) шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, встановлених іпотечним договором та Законом.

На момент набуття АТ «Альфа-Банк» предмета Іпотеки (квартири, що належить заявнику на праві власності) у власність, Банком не була здійснена відповідна оцінка предмета іпотеки уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що АТ «Альфа-Банк» (як іпотекодержатель) ухилився від виконання свого обов`язку, передбаченого як зазначеними Законами щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зокрема вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності із зазначенням інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, що, в свою чергу, унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі й шляхом набуття права власності, а тому державна реєстрація права власності на предмет іпотеки (квартири, що належить заявнику на праві власності) за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч норм чинного законодавства, тобто з грубим порушенням вимог Закону.

Заявник вважає, що на даний час існує надзвичайно великий ризик того, що АТ «Альфа-Банк» в будь-який час можуть бути здійснені заходи щодо відчуження/реалізації квартири, що належить їй на праві власності та яку АТ «Альфа-Банк» в порушення всіх існуючих норм та вимог Закону, та пунктів іпотечного договору, зареєстрував на праві власності за Банком.

У випадку ж подальшого відчуження/продажу АТ «Альфа-Банк» квартири, що належить заявнику на праві власності (яка є предметом іпотеки) від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», до розгляду судом поданого нею позову про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за АТ «Альфа-Банк» шляхом скасування запису про державну реєстрацію, який буде поданий нею до суду в порядку та строки, визначені частиною 4 статті 152 ЦПК України, та до ухвалення судового рішення за результатами розгляду вказаного позову та набрання рішенням законної сили, будуть порушені її законні права та інтереси, які охороняються Законом, та буде завдана суттєва шкода та значні (великі) матеріальні збитки заявнику як власнику квартири, оскільки в такому випадку квартира вже буде належати на праві власності іншим (третім) особам (покупцям), а тому це може істотно ускладнити, та фактично унеможливити в подальшому виконання рішення суду та повернення квартири у власність заявнику (у випадку задоволення судом пред`явленого нею позову).

Враховуючи викладене, заявник звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви та просить:

забезпечити позов про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом скасування запису про державну реєстрацію, який буде пред`явлений ОСОБА_1 в порядку та в строки, визначені частиною 8 статті 30 ЦПК України, шляхом заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо відчуження/продажу з метою задоволення вимог іпотекодержателя з вартості предмету іпотеки - трьохкімнатної квартири загальною площею 74,80 кв.м, жилою площею 50,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (шляхом позасудового врегулювання) від імені АТ «Альфа-Банк» будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», на період розгляду позову ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом скасування запису про державну реєстрацію, та до ухвалення судом рішення по вказаній цивільній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

З точки зору закону співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, судом мають братися до уваги не лише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведені положення закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам ст. 151 ЦПК України.

Так, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Так, зі змісту поданої заяви вбачається, що предметом майбутнього позову буде скасування державної реєстрації права власності на квартиру, загальною площею 74,80 кв.м, жилою площею 50,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» шляхом скасування запису про державну реєстрацію.

В заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви заявником не обґрунтовано необхідності даного забезпечення позову, який просить застосувати, не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить. В заяві не наведено обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

В заяві, заявник вказує на обставини, що АТ «Альфа-Банк» в будь-який час можуть бути здійснені заходи щодо відчуження/реалізації квартири, що належить їй на праві власності та яку АТ «Альфа-Банк» в порушення всіх існуючих норм та вимог Закону, та пунктів іпотечного договору, зареєстрував на праві власності за Банком, але жодних підтверджуючих документів щодо даних обставин, та їх відношення до майбутнього позову суду не надає.

Так, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що АТ «Альфа-Банк» вчиняються дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме - трьохкімнатної квартири, загальною площею 74,80 кв.м, жилою площею 50,50 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення АТ «Альфа-Банк» недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Слід звернути увагу на те, що відсутність достатніх доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову, унеможливлює дати об`єктивну оцінку викладеним у ній обставинам.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту майбутніх заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Ознайомившись із поданою ОСОБА_1 заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, судом встановлено, що остання не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме не надано належних доказів, що підтверджували б ціну майбутнього позову, не надано жодних доказів на підтвердження того, що АТ «Альфа-Банк» вчиняються дії щодо відчуження нерухомого майна, таким чином не обґрунтовано необхідність забезпечення майбутнього позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на наведене, прихожу до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353, 354, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування державної реєстрації права власності на квартиру - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з додержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.