Справа № 366/400/20
Провадження № 2/366/271/20

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Гончарука О.П.,при секретарі Потопальській О.В.,розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивачі просять суд визнати за ними право власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав їх матері ОСОБА_3 . Позивачі є спадкоємцями, які прийняли спадщину, у зв`язку з чим звернулися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний житловий будинок (спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 на день її смерті) з підстав відсутності документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно.

Позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подані заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач Блідчанська сільська рада Іванківського району Київської області просили розглянути справу без участі представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу - позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доньками померлої ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконкомом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 16.

Із заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Блідчанської сільської ради від 08.02.2001 року вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме належне їй на праві особистої власності житловий будинок, який знаходиться в селі Коленці Іванківського району Київської області і все майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належать на день смерті, і на, що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в річних частинах кожній.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подали до державного нотаріусу Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою № 190/02-31 від 14.02.2020 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Додатково повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Інших спадкодавців не має.

Згідно Погосподарських книг виконкому виконавчого комітету Блідчанської сільської ради, вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що спірний житловий будинок загальною площею 58,4 кв. м. та житловою площею 14,2 кв. м. (в плані під літерою «А»), Надвірні будівлі: веранда «а1», прибудова «а2», погріб з шийкою «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, де замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується записами з погосподарської книги виконавчого комітету Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, за якою головою домогосподарства є ОСОБА_3 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,4 кв. м. та житловою площею 14,2 кв. м. (в плані під літерою «А»), Надвірні будівлі: веранда «а1», прибудова «а2», погріб з шийкою «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, огорожа № 5.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за заповітом її доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином позивачі прийняли спадщину після смерті матері і набули право власності на належний матері будинок в порядку спадкування, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивачі мають право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,4 кв. м. та житловою площею 14,2 кв. м. (в плані під літерою «А»), Надвірні будівлі: веранда «а1», прибудова «а2», погріб з шийкою «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, огорожа № 5.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,4 кв. м. та житловою площею 14,2 кв. м. (в плані під літерою «А»), Надвірні будівлі: веранда «а1», прибудова «а2», погріб з шийкою «Б», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Д», колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, огорожа № 5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 05.05.2020 р.

Суддя О.П.Гончарук