ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/912/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1454/19 Категорія: 307000000 Дудніченко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Вініченко Б.Б.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Ризинська сільська рада Звенигородського району,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Павленка С.І. на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 (ухвалене о 10 год. 33 хв. у залі судових засідань Звенигородського районного суду, повний текст складено 05.03.2020, суддя в суді першої інстанції Дудніченко В.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.08.2019 року звернулася до суду з позовом, яким просила визначити їй строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ризине Звенигородського району, на земельну ділянку, розміром 1,99 га, яка розташована на території Ризинської сільської ради Звенигородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №014864, виданого Ризинською сільською радою Звенигородського району 20.11.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437.

В обґрунтування вказала на те, що не змогла подати до нотаріуса на протязі шести місяців після смерті батька ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини, оскільки має похилий вік (на момент смерті батька їй виповнилось 60 років), проживає на значній відстані від місця відкриття спадщини (понад 200 км.), є юридично необізнаною, часто хворіє, а також через відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка йому належала.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. При цьому суд виходив з того, що позивач не довела, що причини пропуску нею строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є поважними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач, діючи через представника адвоката Павленка С.І., подала 06.04.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. Скаржник вказує на те, що наведені позивачем в обґрунтування вимог у справі причини пропуску строків для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини є поважними, а висновки суду першої інстанції у справі - необґрунтованими. Правовий висновок ВСУ, застосований судом, не стосується даної справи, оскільки його зроблено за інших фактичних обставин. Суд не надав оцінку факту хвороби позивача деякий час після смерті спадкодавця.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, розміром 1,99 га, яка розташована на території Ризинської сільської ради Звенигородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватні власності на землю серії ІІ-ЧР №014864, виданого Ризинською сільською радою Звенигородського району 20.11.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла інша його дочка ОСОБА_3 .

Як зазначила позивач вона є спадкоємцем першої черги щодо майна померлого (його дочка), однак через похилий вік (на момент смерті батька їй виповнилось 60 років), значну відстань між місцем її проживання та місцем відкриття спадщини (понад 200 км.), юридичну необізнаність, часті хвороби, а також через відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка йому належала, пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така ж позиція міститься у постанові ВСУ від 26.09.2012 у справі №6-85цс12/, яка підтримана в постанові ВС від 12.11.2018 у справі №136/200/17.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У світлі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку позивач не довела існування обставин, які б об`єктивно підтверджували існування перешкод для неї у зверненні до нотаріальної контори, в тому числі засобами поштового зв`язку, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, адже про відкриття спадщини позивач була обізнана, доказів того, що вона протягом наступних 6-ти місяців реально не могла за станом здоров`я подати відповідну заяву матеріали справи не містять.

Надані медичні документи, зокрема, і дві довідки сімейного лікаря від 20.08.2019 про перебування позивачки двічі на денному стаціонарі з 10.03. по24.03.2018 та з12.06.по 26.08.2018, 60-літній вік позивача на момент відкриття спадщини, проживання за 200 кілометрів від села, де жив спадкодавець, та відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_7 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка йому належала, не можуть свідчити про неможливість позивача фізично прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини чи для направлення такої заяви засобами поштового зв`язку.

Зазначені обставини не є непереборними, адже не свідчать про те, що позивач, доклавши незначних зусиль на прибуття до нотаріальної контори чи до пункту поштового зв`язку, не могла б у встановлені строки, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Крім того, позивач не довела суду, що через об`єктивні, непереборні труднощі також не мала можливості запросити нотаріуса для надання їй відповідних нотаріальних послуг до місця свого проживання, як то передбачено чинним законодавством.

Таким чином висновки суду першої інстанції у даній справі про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог є вірними.

Апеляційні доводи наведеного не спростовують, так як не свідчать про існування обставин, які б перешкодили позивачу у визначений строк подати заяву про прийняття спадщини.

Апеляційний суд враховує, що спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а даний позов подано 28.08.2019, тобто через півтора роки з дня смерті спадкодавця.

Доводи скаржника з посиланням на обґрунтування, наведені в позовній заяві, отримали належну оцінку в суді першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що суд невірно застосував практику ВС не підтверджують обґрунтованість пропуску позивачем строків для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , Ризинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством, урахуванням вимог, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Повну постанову складено 02.06.2020.

Суддя-доповідач

Судді