16.04.2020 Справа № 337/2484/19
Провадження № 2/337/56/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, стягнення судових витрат; зустрічним позовом адвоката Ярошенка Олександра Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Попової К.Р, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, стягнення судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 01.06.1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2013 року. У період шлюбу подружжя придбало трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року, яка була на праві власності зареєстрована на ОСОБА_3 .

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014 року сумісно придбана квартира була поділена між подружжям та за кожним визнано право власності по Ѕ частині квартири.

16.05.2014 року ОСОБА_3 подарувала належну їй Ѕ частину квартири своїй матері ОСОБА_2 за договором дарування, тому, йому та ОСОБА_2 у спірній квартирі належить на праві власності кожному по Ѕ її частині.

У теперішній час у квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , а фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , його син та онук відповідачки ОСОБА_2 .

Останній час син скаржиться на конфлікти з ОСОБА_3 та бабцею ОСОБА_2 з приводу користування житловими кімнатами та оплату комунальних послуг та квартплати.

Вказана квартира є трикімнатною, житловою площею 38,8 кв. метрів,, обладнана балконом та лоджією. Просив визначити порядок користування квартирою і виділити йому у користування: кімнату, площею 12,1 кв. метр, кімнату, площею 9,9 кв. метрів, лоджію, площею, 4,08 кв. метрів; ОСОБА_2 виділити у користуванні: кімнату, площею 16,8 кв. метрів, балкон, площею 0,72 кв. м, підсобні приміщення у квартирі залишити у загальному користуванні, також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 19.06.2019 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, після їх усунення, ухвалою від 13.08.2019 року по справі було відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному провадженні, призначено підготовче провадження.

06.09.2019 року від адвоката Ярошенка О.О.- представника ОСОБА_2 , надійшов відзив на позовну заяву, у якому адвокат просив залишити без задоволення позов ОСОБА_1 , оскільки він не проживає у спірній квартирі, нею не користується, спору між ним та відповідачкою з приводу користування квартирою не має, а комунальні послуги сплачуються щомісячно. Крім того, запропонований ОСОБА_1 варіант визначення порядку користування квартирою, порушить право відповідача ОСОБА_2 на користування своєю частиною квартири.

Також, 06.09.2019 року, адвокат Ярошенко О.О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, який прийнято судом, ухвалою від 10.09.2019 року.

У зустрічному позові зазначив, що ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожний по Ѕ частині.

На теперішній час кімната, площею 16,8 кв. м. перебуває у загальному користуванні та не має спального місця. До переїзду у м.Київ, у кімнаті проживав ОСОБА_1 ; у кімнаті, площею 12,1 кв. м. проживає донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та цією кімнатою за необхідності користується і сама ОСОБА_2 ; кімнатою, площею 9,9 кв. м. користується ОСОБА_4 - син позивача ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 . Запропонований ОСОБА_1 варіант користування спірною квартирою, порушить право ОСОБА_2 на користування своєю Ѕ частиною квартири, тому просив визначити порядок користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників та виділити у користування ОСОБА_2 , кімнати, площею 12,1 кв. м і 9,9 кв. метрів, лоджію, площею 4,08 кв. м.; ОСОБА_1 у користування кімнату, площею 16,8 кв. м., балкон, площею 0,72 кв. м., коридор, дві комори, кухню, туалет, ванну, залишити у загальному користуванні співвласників.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Попова К.Р. у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_1

ОСОБА_2 у судові засідання не з`являлася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за участю її представника- адвоката Ярошенка О.О. ( а.с. 72).

Представник ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_2 , просив задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 , позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та їх представників, ухвалити рішення за наявними у справі документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.1996 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2013 року, що сторонами не оспорюється.

У період шлюбу подружжя придбало трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2011 року, яка була на праві власності зареєстрована на ОСОБА_3 ( а.с. 10-11).

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2014 року сумісно придбана квартира була поділена між подружжям та за кожним визнано право власності по Ѕ частині квартири ( а.с.60-61).

16.05.2014 року ОСОБА_3 подарувала належну їй Ѕ частину квартири своїй матері ОСОБА_2 за договором дарування, тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у спірній квартирі належить на праві власності кожному по Ѕ її частині ( а.с. 10-11).

У теперішній час у квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , а фактично проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , син ОСОБА_1 та онук ОСОБА_2 , що сторонами не оспорюється.

Вказана квартира є трикімнатною, має три окремі кімнати, площами: 12,1 кв. м., 9,9 кв. м., 16,8 кв. м., житлова площа складає 38,8 кв.м, має лоджію, площею, 4,08 кв. м., балкон, площею 0,72 кв. м, дві комори, площами 0,3 кв. м, 1,3 кв. м, кухню, площею 7,0 кв. м, коридор, площею 9,3 кв. м., туалет, площею 1,2 кв. м, ванну, площею 2,6 кв. м.

Наведені вище обставини не оспорються сторонами та підтверджуються матеріалами справи (а.с.13-14).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статей391,396 ЦК Українипозов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право власника (співвласника) на проживання у належному йому майні є абсолютним та не підлягає обмеженню, в тому числі й з боку інших співвласників. У разі створення особі перешкод у проживанні в належному йому на праві власності майні, останній має право вимагати усунення таких перешкод.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що протягом останніх півроку, його син ОСОБА_4 , який постійно проживає у квартирі з матір`ю ОСОБА_3 та бабцею ОСОБА_2 , скаржиться на постійні конфлікти між ним та матір`ю і бабцею через порядок користування кімнатами, оплаті комунальних послуг.

В порушення вимог ЦПК України, позивачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Поповою К.Р., не надано суду жодного доказу того, що відповідачем ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні власністю саме позивачу ОСОБА_1 , який є співвласником квартири, а саме її Ѕ частини.

Крім того, як зазначено у позовній заяві ОСОБА_1 та зустрічному позові ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у квартирі не проживає, оскільки мешкає у м.Києві.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, а лише свідчать про те, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2 не чинять один одному перепони у користуванні квартирою, яка належить саме зазначеним казаним особам на праві спільної часткової власності.

Згідно частини третьої ст.. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10. 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок "при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 370, чч. 1-3ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Крім того, як позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 та його представником- адвокатом Поповою К.Р., так і позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представником- адвокатом Ярошенко .О., в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів про можливість виділу їм ( кожному окремо) частини квартири, облаштування окремого входу до частини квартири, оскільки лише спеціалістом в даній галузі, шляхом виготовлення експертного дослідження, може бути підтверджена або спростована дана обставина.

Ні позивачі, ні представники сторін клопотання про проведення відповідної експертизи суду не заявляли.

При цьому, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд виділити йому у користування кімнату, площею 12,1 кв. метр, кімнату, площею 9,9 кв. метрів, які є ізольованими, лоджію, площею, 4,08 кв. метрів; ОСОБА_2 виділити у користуванні: кімнату, площею 16,8 кв. метрів, яка є ізольованою, балкон, площею 0,72 кв. м, підсобні приміщення у квартирі залишити у загальному користуванні.

Позивач за зустрічним позовом- адвокат Ярошенко Ою.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить виділити у користування ОСОБА_2 , кімнати, площею 12,1 кв. м і 9,9 кв. метрів, які є ізольованими, лоджію, площею 4,08 кв. м.; ОСОБА_1 у користування кімнату, площею 16,8 кв. м., яка є ізольованою, балкон, площею 0,72 кв. м., коридор, дві комори, кухню, туалет, ванну, залишити у загальному користуванні співвласників.

Зазначені вимоги не можуть бути задоволені з таких підстав.

Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Застосовуючи принцип аналогії права, суд приходить до переконання, що при визначенні порядку користування житловим приміщенням, яке є спільною частковою власністю, співвласнику може бути виділене у користування лише ізольоване жиле приміщення за розміром не менше від встановленого для надання одній особі.

Судом встановлено, що спірна квартира є трикімнатною, має три окремі кімнати, площами: 12,1 кв. м., 9,9 кв. м., 16,8 кв. м..

Оскільки виділення у користування кожній стороні ізольованого приміщення, яке б відповідало їх частці у спільній частковій власності, є неможливим.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та докази наявні у справі, приходить до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, та зустрічного позову адвоката Ярошенка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників.

Також, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат по справі, необхідно відмовити.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, стягнення судових витрат.

Відмовити адвокату Ярошенку Олександру Олеговичу, який діє в інтересах ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою без зміни ідеальних часток співвласників.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено судом 24.04.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик