Справа № 307/440/20
Провадження № 2/307/679/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Калина В.Ю., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою в сумі 255 336, 00 гривень - основного боргу, 10 829, 00 гривень - 3 % річних, 72 193,63 гривень - пені та 26 089,41 гривень - інфляційних збитків, а також стягнення судових витрат.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 вересня 2018 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 40 550 польських злотих, що на день отримання відповідачем суми згідно з офіційним курсом НБУ становило 312 640, 50 гривень, із зобов`язанням повернути вказану суму до 13 вересня 2018 року, про що відповідачем ОСОБА_2 власноручно написана розписка. До вказаного в розписці строку відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим він направив відповідачу письмову претензію про добровільне повернення коштів. Відповідач борг та проценти не повернув, зобов`язання за розпискою не виконав, у зв`язку з чим йому спричинено витрати від інфляції та пені у розмірі 20 %, які відповідач зобов`язався сплатити Відповідно до розрахунку пені, інфляційних збитків та 3 % річних сума пені становить 72 193, 63 гривні, 3 % річних становить 10 829, 00 гривень, втрати від інфляції становлять 26 089, 41 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калин В.Ю. в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову не визнав та пояснив, що вказану розписку він написав не для позивача, а для іншої особи, і у розписці не міститься зобов`язання про повернення коштів саме позивачу, прізвища позивача там взагалі не зазначено. Цю розписку позивач викрав з його офісу у Польщі, де він має будівельну фірму та у якій працював позивач ОСОБА_1 найманим працівником. З даного приводу він усно звертався у поліцію. Просить у позові відмовити, оскільки ніяких коштів у позивача в борг він не брав і ніяких зобов`язань перед позивачем він не має.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження позову надано оригінал письмової розписки із наступним змістом: «Я, ОСОБА_2 , 04.04.1984 р. зобов`язуюся виплатити борг в розмірі 40 550 Zt до 13.09.2018 року на умовах, якщо не поверну до 13.09.18, буде наростати пеня в розмірі 20 % від суми боргу щотижня».

Вказана розписка не може слугувати доказом на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем договору позики та його умов, оскільки у розписці не міститься найменування особи позикодавця, зокрема, позивача ОСОБА_1 та така розписка не посвідчує передання позивачем ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 40 550 Zt відповідачу ОСОБА_2 .

З огляду на вказані обставини, стверджувати, що між позивачем та відповідачем виникли договірні зобов`язання по договору позики і відповідач не виконав таких договірних зобов`язань немає підстав і оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, то суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за позикою в сумі 255 336, 00 гривень - основного боргу, 10 829, 00 гривень - 3 % річних, 72 193,63 гривень - пені та 26 089,41 гривень - інфляційних збитків та судових витрат, не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 545, 1046 - 1050 ЦК України,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 08 травня 2020 року.

Головуюча: Сойма М.М.