Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власника,проте фактично з 1999 р.після розірвання шлюбу з позивачем у квартирі не мешкає.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який з 1999 р. не являється членом її сім`ї,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову,зазначивши,що з 1999 р.з часу розлучення відповідач не являється членом її сім`ї як власника спірного житла,у 2002 р.він виїхав на заробітки до Російської Федерації з усіма належними йому речами,з того часу відносин з нею відповідач не підтримує ,фактично зв`язок з ним втрачений.

Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Оголошення про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування ,нотаріально посвідченого державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори 07.08.2007 р.№3-479,позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 03.09.2007 р.

З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

В спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 1994 р.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради .

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин.

Свідок ОСОБА_3 в суді показав,що відповідач є його батьком,який після розлучення батьків у 1999 р.деякий час ще мешкав у м.Запоріжжі,у 2002 р.виїхав на заробітки в Росію,зв`язок з ним втрачений,по лінії спорідненості батька усі родинні відносини припинені.За цей час відповідач житла не оплачував,заяв про збереження за ним права користування цим житлом не подавав,намірів повернутись не висловлював,жодні життєві плани із спірним житлом не пов`язував.

Свідок ОСОБА_4 в суді показала,що вона є мешканкою будинку по АДРЕСА_2 ,з 2002 р.по 2015 р.працювала головою ОСББ. Спірною квартирою протягом останніх 5-7 років користується син власника ОСОБА_3 з дружиною та дитиною,відповідача у спірній квартирі свідок ніколи не бачила,він лише формально прописаний у квартирі,жодних заяв стосовно спірного житла від нього не надходило.

З досліджених доказів суд встановив,що відповідач з 1999 р.не є членом сім`ї позивача-власника спірного житла,з 2002 р.не користується цим житлом без поважних причин,звільнив його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядився своїм правом щодо цього майна.

Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у спірній квартирі створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,втратившим право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко