ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2020 року

м. Харків

справа №953/1695/20

провадження №22-ц/818/2102/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцина В.Б.

за участю секретаря - Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року постановлену суддею Золотарьовою Л.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розподіл майна подружжя.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на відчуження майна:

- автомобіль Subaru Impreza, 2000 року випуску, синього кольору державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 ;

- гараж в кооперативі «АГК « Пятихатки » 3 ряд 30 місто по вул. Ентузіастів м. Харків.

В обґрунтування заяви посилається на те, що у неї є підстави побоюватись, що у вищезазначеного нерухомого майна може змінитись власник, чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки власником вже буде інша особа.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що між сторонами наявний спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднити виконання можливого рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив із того, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає в повній мірі.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати право власності на автомобіль Subaru Impreza, 2000 року випуску, синього кольору державний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 за ОСОБА_4 ; cтягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 52 750 (п`ятдесят дві тисячісімсот п`ятдесят) гривень грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля Subaru Impreza, 2000 року випуску, синього кольору державний номер НОМЕР_1 ,; визнати право власності на гараж в кооперативі «АГК «Пятихатки» 3 ряд 30 місто за ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 еквівалент 1 000 доларів США - 24 330,10 грн грошової компенсації 1/2 частини вартості сплачених коштів за гараж в кооперативі «АГК « Пятихатки » 3 ряд 30 місто по вул Ентузіастів м. Харків.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між сторонами шлюб розірвано, наразі існує спір про поділ майна.

Зважаючи на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності між сторонами спору про поділ майна не є підставою на накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінюєдокази засвоїм внутрішнімпереконанням,що ґрунтуєтьсяна всебічному,повному,об`єктивному табезпосередньому дослідженнінаявних усправі доказів. Жоднідокази немають длясуду заздалегідьвстановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (груп і однотипних доказів), який міститься у справі,мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Позивачем недоведено наявності можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду у подальшому, а також що є загроза втрати майна, що наразі є предметом позову. Крім того, позивачем не доведено необхідності накладення саме арешту на майно, яке у подальшому повинно перейти до відповідача згідно із вимогами позовної заяви.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Колегія судів вважає, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту автомобіля та гаража не є виправданим, оскільки позивачка просить про виплату їй компенсації вартості майна, яке нею вказане.

Будь-яких фактичних даних щодо співмірності застосованого виду заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам матеріали справи та подана апеляційна скарга не містять. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що даний вид забезпечення позову не відповідає вимогам ч.3 ст. 150 ЦПК України та є неспівмірним з заявленими позивачем вимогами.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону. Підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М.Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 03.06.2020 року.