ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/785/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/2322/18 Категорія: на ухвалу Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач АТ КБ «Приватбанк» ;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2019 року, постановлену суддею Корманом О.В. 24.12.2019 року у приміщенні Уманського міськрайонного суду, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року у справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :

12.12.2019 року на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від ОСОБА_1 надійшла заява від 06.12. 2019 року про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 одночасно просила поновити процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення суду вказує, що про ухвалене судом заочне рішення дізналась лише після отримання постанови державного виконавця про відкритття виконавчого провадження від 28.08. 2019 року № 59899572, на підставі виконавчого документу № 705/2322/18 2/705/1625 /18, виданого Уманським міськрайонним судом 15.07. 2019 року по примусовому стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 65280, 76 грн., яка була нею отримана згідно поштового відправлення 10.11. 2019 року.

Відповідач ОСОБА_1 посилається у заяві про перегляд заочного рішення суду, що вона відразу 11.11. 2019 року звернулась із заявою у відділ ДВС та просила надати їй можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, з яких їй стало відомо про виданий судом виконавчий документ про стягнення коштів на користь банку.

12.11. 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою в Уманський міськрайонний суд, в якій просила надати матеріали справи та рішення суду для ознайомлення. Вона посилається, що лише 15.11. 2019 року ОСОБА_1 отримала можливість ознайомитися з матеріалами справи, оскільки працівники суду посилались на зайнятість працівників канцелярії суду, а заочне рішення суду нею було отримано лише 22.11. 2019 року.

Ознайомившись із вказаним заочним рішенням суду від 05.11. 2018 року, ухваленим суддею Ребриною К.Г., Гулєва В.С. дізналась, що позов ПАТ КБ «Приватбанку» до неї, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.06. 2011 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у сумі 65280, 76 грн. та 1762 грн. судових витрат за сплату судового збору.

Вона вказує, що як вбачалось із матеріалів справи, дане заочне рішення суду від 05.11. 2018 року набрало законної сили 06.12. 2018 року.

Однак, вказане рішення не було нею отримано у вказаний період, тому відповідач ОСОБА_1 не могла знати про його ухвалення судом за вказаних обставин. Вона посилається, що постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з дня народження до теперішнього часу, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 3 м. Умані від 19.11. 2019 року.

ОСОБА_1 вказує, що матеріали справи про стягнення з неї заборгованості містять рекомендоване повідомлення № 346 про вручення поштового відправлення , що було надіслано судом 27.07. 2018 року, з якого слідує, що 31.07. 2018 року дане відправлення вручено «Допрук», але відповідачу така особа не відома, і їй дане повідомлення не вручалось і не передавалось жодною особою.

Інше рекомендоване повідомлення № 532 про вручення поштового відправлення , яке за матеріалами справи надсилалось судом 12. 11. 2018 року відповідачу ОСОБА_1 також не вручено, оскільки з даних матералів справи вбачається запис, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Проте, дана інформація не відповідає дійсності.

Також поштовий конверт із штампом від 18. 10. 2018 року підтверджує, що згідно довідки Укрпошти, поштова кореспонденція повертається у зв`язку із закінченням строку зберігання.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 вважає, що причини неявки в судові засідання є поважними, оскільки вона не отримувала викликів в суд , а тому не могла знати про судові засідання, була позбавлена можливості подати свої заперечення, відзиви, відповідні клопотання у разі потреби суду , а судом було ухвалено заочне рішення суду, яке нею також вчасно не було отримано, оскільки судом не надано підтверджень про вручення рішення суду у строки, визначені для відправлення рішення стороні у справі.

ОСОБА_1 стверджує, що так як нею не отримувалась ухвала про відкриття провадження у справі, ні копії позовної заяви з додатками, ні судові повістки про виклик в суд у судові засідання, як і не було отримано самого заочного рішення суду від 05.11. 2018 року, яке відповідачем отримано лише після відкриття виконавчого провадження, та після ознайомлення з матераілами справи і подання нею заяви про надання їй належно завіреної копії рішення суду, то вказані порушення вимог закону дають їй підстави для визнання поважними причинами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення суду вказує, що під час навчання в університеті дійсно отримувала в 2011 році кредитну картку № НОМЕР_1 …..8001 з лімітом кредитної лінії 800 грн. із строком повернення кредитного ліміту протягом одного року. Вказана кредитна лінія була нею повністю погашена перед банком в межах строку дії вказаної кредитної картки. Будь- яких договорів з банком вона не укладала, а тому судом взагалі не з`ясовано, чи був укладений кредитний договір взагалі, та чи не пропущено позивачем строк позовної давності.

Відповідач, посилаючись на судову практику, позицію Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року вказує, що її кредитна картка від 2011 року з лімітом кредитної лінії 800 гривень, із строком повернення кредитного ліміту протягом одного року не є кредитним договором у розумінні діючого законодавства та практики Верховного Суду.

ОСОБА_1 посилається у своїй заяві на ч.1 ст. 127, ч. 3 ст. 128, ч. 1 ст. 280, частини 1, 3, 4 ст. 284 , п.2 ч. 3 ст. 287, ч. 1 ст. 288 ЦПК України як правове обгрунтування та підстави для задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду та просить суд поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Скасувати заочне рішення суду у вказаній справі № 705 /2322 /18 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року по справі № 705/2322/18.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила ухвалу в апеляційному порядку, подавши 10 березня 2020 року апеляційну скаргу, яка була зареєстрована в суді 10.03. 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Жодної кореспонденції від Уманського міськрайонного суду Черкаської області вона не отримувала.

В матеріалах справи відсутні докази надсилання та отримання відповідачем судових повісток та заочного рішення суду. Скаржник вказує, що з аналізу норм ст. 272 ЦПК України, заочне рішення під розписку не отримувала. У справі відсутні повідомлення про доставлення копії судового рішення на електронну адресу, як і відсутній день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення ОСОБА_1 судового рішення. Відсутні відомості, що ОСОБА_1 відмовлялася отримувати рішення суду.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не переконався у тому, що відповідач була повідомлена належним чином про розгляд справи, не отримувала ухвали про прийняття заяви банку до розгляду та відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи, судових повісток, повісток-повідомлень у якій ОСОБА_1 була відповідачем, у зв`язку з чим були порушені приписи ч. 1 ст. 8 ЦПК України, у відповідності до якої ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його справи.

Скаржник вказує, що вона вчасно не отримала рішення суду, а після з`ясування , що відкрито виконавче провадження, та звернення в суд із заявами про ознайомлення з матеріалами справи та отримання рішення суду, яке не залежало від неї, а від працівників суду, які їй визначили дату ознайомлення з матеріалами справи та видали рішення суду лише 22. 11 . 2019 року, відповідач отримала змогу подати заяву про перегляд заочного рішення суду відповідно до вимог процесуального закону.

ОСОБА_1 вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що вказані нею обставини та посилання на поважність причин у заяві про перегляд заочного рішення суду не є поважною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки відповідач дізналася про відкриття виконавчого провадження лише 10.11. 2019 року, а заочне рішення отримала лише 22.11. 2019 року, що підтверджується даними в матеріалах справи.

Таким чином, врахувавши вищезазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що має право на поновлення строку для звернення із заявою до суду про перегляд заочного рішення від 05.11.2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з початком відліку строку на звернення з даною заявою з 22.11.2019 року (дати коли вона фактично дізналася та була ознайомлена з текстом заочного рішення), а кінцевий термін подання заяви про перегляд заочного рішення, 11 грудня 2019 року.

Скаржник вказує, що ухвала суду першої інстанції від 24.12. 2019 року постановлена внаслідок неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає обов`язковому скасуванню судом апеляційної інстанції з направленням матеріалів справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2019 року, якою її заявою про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2018 року (справа № 705/2322/18) залишено без розгляду та відмовлено у поновленні процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного судового рішення, що перешкоджає провадженню у справі. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, приймаючи до уваги, що оскаржується процесуальна ухвала суду першої інстанції щодо перегляду заочного рішення суду на підставі заяви про перегляд заочного рішення суду, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами та доказами, наданими сторонами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Постановлюючи ухвалу про відмову у поновленні процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник не є поважними, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку, встановленого для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність поважних причин та підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, то відповідно дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення суду, поданого відповідачем, залишається судом без розгляду.

Апеляційний суд з даними висновкам суду першої інстанції не погоджується повністю, оскільки вважає висновки суду не лише помилковими, такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального права, позбавлено сторону не лише права на перегляд заочного рішення суду за заявою відповідача, а й позбавлено гарантованого конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки залишення без розгляду заяву про перегляд заочного рішення суду, позбавляє відповідача звернутись в суд з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, що є грубим порушенням вимог процесуального закону та обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 07.06.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/ н від 28.06. 2011 року у розмірі 65280 грн. 76 коп.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» Уманський міськрайонний суд Черкаської області надіслав запит до Відділу державної реєстрації Уманської міської ради про реєстрацію місця проживання (перебування) та інші персональні дані відповідача ОСОБА_1 , що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі (а. с. 42).

Згідно даних відповіді Відділу державної реєстрації Уманської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 43).

Як вбачається із матеріалів справи судові повістки та повідомлення про судові засідання не вручено відповідачеві ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, що слідує не лише із доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , а із посилань відповідача у заяві про перегляд заочного рішення суду, що нею не отримано викликів до суду, не отримано ні копії позовної заяви з додатками, ні ухвали про відкриття провадження у справі, ні заочного рішення суду, що підтверджується наявними в матеріалах даної справи доказами.

Разом з тим, незважаючи на вказані порушення вимог процесуального закону, не вручення судом вказаних вище процесуальних документів, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, порушуючи законні права та інтереси відповідача ОСОБА_1 ухвалив заочне рішення у справі, яке також було не отримано відповідачем.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.06. 2011 року задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у сумі 65280, 76 грн. за кредитним догоовром № б/ н від 28.06. 2018 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. за сплату судового збору.

Заочне рішення суду від 05.11. 2018 року набрало законної сили 06.12. 2018 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що згідно постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 201/6092/17 у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

У відповідності даних супровідного листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області 09.11.2018 року копію заочного рішення від 05.11.2018 року було направлено ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 57).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення з копією заочного рішення не було отримане ОСОБА_1 , оскільки останнє повернулося на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області за закінченням терміну зберігання.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів апеляційного суду констатує факт, що копія заочного рішення від 05.11.2018 року ОСОБА_1 отримана не була, що підтверджується матеріалами справи.

А за таких обставин, коли суд не має підтвердження належного вручення особі копії рішення суду, відсутні дані в матеріалах справи про отримання судових повісток відповідачем у справі, який не обізнаний про дату та час судового засідання та розгляду справи, не вручення судом відповідачу копії позовної заяви з додатками, відсутності підтвердження про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі, дає суду підстави для висновку про задоволення вимог відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки судом повинні бути враховані всі вимоги закону та прийнято міри для недопущення порушення прав сторони у справі, що судом першої інстанції було грубо проігноровано та безпідставно і необґрунтовано відмовлено в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. В подальшому суд першої інстанції допустив ще більше порушення вимог процесуального закону, оскільки, відмовивши у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, залишив без розгляду саму заяву про перегляд заочного рішення суду, подану відповідачем, чим позбавив гарантованого права відповідача на оскарження рішення суду. Оскільки без перегляду судом першої інстанції заочного рішення суду за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, відповідач згідно до вимог процесуального закону позбавлений можливості оскаржити рішення суду в суд апеляційної інстанції, так як прописана в закону процедура згідно до вимог процесуального закону щодо апеляційного оскарження саме заочного рішення суду є обов`язковою, а недотримання вимог закону позбавляє відповідача оскаржити рішення суду першої інстанції в разі незгоди із ухваленим судом рішенням.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами та обґрунтуваннями апеляційної скарги скаржника, які є аналогічними доводам та посиланням заяви про перегляд заочного рішення суду, які вказані відповідачем ОСОБА_1 в частині вимог щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та безпідставної відмови у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду і залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, які є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню апеляційним судом.

Так, скаржник вказує, що 12.11.2019 року ОСОБА_1 подала до Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяву про отримання рішення та ознайомлення з матеріалами справи. У відповідності даних відмітки на вищевказаній заяві, відповідач ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи 15.11.2019 року (а. с. 65).

06 грудня 2019 року, що вбачається згідно даних поштового відправлення ОСОБА_1 надіслала на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяву про перегляд заочного рішення від 05.11.2018 року, яка надійшла на адресу суду та була зареєстрована 12.12.2019 року.

У заяві про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 просила одночасно поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 28.08.2019 року, головним державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області Горбатюк Н.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59899572, на підставі виконавчого документу № 705/2322/18, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області, 15.07.2019 року по примусовому стягненню з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 65280,76 грн. (а. с. 68,74). Відповідач ОСОБА_1 стверджувала, що дану постанову державного виконавця отримала 10.11.2019 року. Крім того, до заяви було додано копію заяви ОСОБА_1 , згідно якої 11.11.2019 року, остання просила Уманський міський відділ ДВС надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, так як вона є боржником (а. с. 73).

Згідно вимог статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Як слідує із змісту статті 127 ЦПК України, в ній не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних, і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Однак суди, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинні надати оцінку наведеним особою, яка подає заяву, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За положеннями ЦПК України, суд повинен направити учасникам справи остаточний повний текст судового рішення, що передбачено ст. 272 ЦПК України.

Відсутність у справі даних про направлення судового рішення у поєднанні з іншими обставинами є підставою для поновлення строку на оскарження судового рішення, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги, оскільки формально віднісся до з`ясування та перевірки доводів та аргументів відповідача, хоча саме судом було допущено порушенням вимог процесуального права при прийнятті заочного рішення, так як відповідач, як зазначалось вище, не отримувала копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатком, не була обізнана про дату та час судових засідань, була позбавлена можливості подавати свої доводи, відзиви, клопотання як сторона у справі, оскільки судові повістки нею не були отримані, а суд не мав доказів та документальних підтверджень про обізнаність відповідача про розгляд справи, оскільки судові повістки не були вручені.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на захист своїх прав.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до повноважень суду, які вирішують це питання і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник як такі, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку та, оцінивши і встановивши всі обставини пропуску строку, надати мотиви свого рішення у відповідності до доводів щодо поновлення строку.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, оскільки не виконав належним чином вимог процесуального закону, тому дійшов хибних висновків, які не відповідають обставинам справи та вимогам закону, відмовивши у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, та безпідставно залишив без розгляду заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду.

У відповідності до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, № 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи, беручи до уваги, що ОСОБА_1 не отримувала копію заочного рішення від 05.11.2018 року, яке повернулося на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області за закінченням терміну зберігання, приймаючи до уваги, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2019 року, на яку посилається заявник, вона отримала значно пізніше у зв`язку з чим дізналася про винесене заочне рішення судом, дані заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 11.11.2019 року, дані заяви про ознайомлення матеріалів цивільної справи за № 705/2322/18 та видачі копії рішення з відміткою про ознайомлення з матеріалами справи 15.11.2019 року, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, допустив порушення вимог процесуального закону, безпідставно відмовивши заявнику у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, порушивши право сторони на оскарження рішення суду до суду апеляційної інстанції, так як безпідставне обмеження такого права судом першої інстанції, позбавляє відповідача подати апеляційну скаргу на рішення суду, тому вбачається грубе порушення судом норм процесуального права та порушення прав відповідача, яке має бути відновлено шляхом розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду та прийняття рішення за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, які передбачені вимогами ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що із наявних матеріалів справи вбачається підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2018 року за встановлених судом обставин справи, оскільки не отримання судових повісток відповідачем, яке не приймала участі у розгляді справи, позбавлена можливості оскаржити заочне рішення суду за таких обставин, так як відмова суду першої інстанції поновити строк для перегляду заочного рішення суду за її заявою про перегляд заочного рішення та прийняття відповідно закону процесуального рішення не дає змоги відповідачу подати апеляційну скаргу на заочне рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону, грубо порушив вимоги процесуального законодавства та дійшов помилкового висновку про відмову у поновленні процесуального строку та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду з вищевказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки ухвалу суду підлягає скасуванню з поверненням матеріалів справи до суду першої інстанції, проте саме в частині вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі задоволенню не підлягає, оскільки апеляційний суд у відповідності до норм ЦПК України не наділений такими повноваженнями щодо зміни складу суду при вирішенні питання перегляду заочного рішення суду. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За умови обмеження реалізації гарантованого права ОСОБА_1 на перегляд заочного рішення та права на його оскарження до суду апеляційної інстанції, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а матеріали справи за заявою про перегляд заочного рішення суду слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) колегія суддів апеляційного суду вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Матеріали цивільної справи № 705/2322/18 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2018 року по справі № 705/2322/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов