Провадження № 2/686/324/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участю : позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позову позивач вказала, що відповідно до договору дарування квартири від 03.12.2018 року вона є власником квартири, яка розташована у АДРЕСА_1 . У її квартирі зареєстровані вона, її донька, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у вищевказаній квартирі 22.10.2009 року ще за попереднього власника. Дозвіл на реєстрацію та на проживання вона їм не давала, вони не є членами її сім`ї, ніяких угод про порядок користування квартирою вони не укладали. Вона неодноразово зверталась з листами (23.01.2019 року, 13.03.2019 року) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з проханням знятись із реєстрації, однак в добровільному порядку вони відмовляються це робити. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у квартирі, вона не може повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй майном. Оскільки колишній власник ( ОСОБА_4 ) втратив право власності на цю квартиру 03.12.2018 року при даруванні квартири їй, то і право користування квартирою втратили члени його сім`ї, та особи, які були зареєстровані в цій квартирі. Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили прав користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що відповідачі не бажають знятись з реєстрації, вони не є членами її сім`ї, в квартирі не проживають, а наявність їх реєстрації впливає на можливість розпоряджатися квартирою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, суду пояснив, що не чинить ніяких перешкод в користуванні позивачкою її квартирою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується: договором дарування квартири від 03.12.2018 року; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 ; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147860441 від 03.12.2018 року.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР №Є-03-52461 від 04.11.2019 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листів від 23.01.2019 року, 13.03.2019 року ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогою добровільно звільнити приміщення, що згідно з документами є її власністю та добровільно знятись з реєстрації.

Відповідно до акту КП «Управляюча муніципальна компанія «Озерна» від 17.03.2020 року, сусіди позивача - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проживають відповідно в кв. АДРЕСА_1 підтвердили факт не проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК УРСР - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

За таких обставин рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Відповідачі не являються членами сім`ї позивача, між власником квартири і відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування квартирою, відповідачі в квартирі не проживають.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , а вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні решти вимог, слід відмовити, враховуючи положення ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Судовий збір в сумі 768,40 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах , а саме по 384,20грн. з кожного, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265, ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити часково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (зареєстрованих: АДРЕСА_6 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн. в рівних частинах , а саме по 384,20грн. з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду - 04.05.2020 року.

Суддя: