Справа № 683/3359/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/3359/19; 2/683/464/2020 за позовом Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Старокостянтинівська житлово-експлуатаційна контора (далі Старокостянтинівська ЖЕК) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що знаходиться у житловому будинку, який перебуває на обслуговуванні Старокостянтинівської ЖЕК, а тому відповідач згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

ОСОБА_1 не здійснює оплату за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території , внаслідок чого за період з 01 січня 2017 року по 01 січня 2020 року утворилась заборгованість в сумі 4170 грн. 04 коп., яку просить стягнути з нього в судовому порядку.

19 травня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву, у якій просить закрити провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_1 сплатив борг в сумі 4170 грн. 07 коп., та додала до заяви оригінал квитанції про оплату боргу від 18 травня 2020 року.

Представник позивача ОСОБА_2 .О. також подала до суду заяву, у якій вказує, що відповідачем після пред`явлення позову в добровільному порядку сплачено заборгованість в розмірі 4170 грн. 07 коп., тому Старокостянтинівська ЖЕК не підтримує позовні вимоги й відмовляється від позову з цих підстав. В зв`язку із цим, просить закрити провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України й на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України вирішити питання про стягнення з відповідача на користь Старокостянтинівської ЖЕК понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн., оскільки відмова від позову пов`язана із задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову.

В судове засідання сторони та їх представники, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явились.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2019 року Старокостянтинівська ЖЕК звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 4170 грн. 04 коп. заборгованості за комунальні послуги.

За подання до суду позову Старокостянтинівська ЖЕК сплатила 1921 грн. судового збору.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 січня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10 годину 24 лютого 2020 року.

24 лютого 2020 року було розпочато розгляд справи по суті, що зафіксовано у протоколі судового засідання від 24 лютого 2020 року (а.с.88-89).

18 травня 2020 року ОСОБА_1 в добровільному порядку сплатив заборгованість за комунальні послуги в сумі 4170 грн. 07 коп., що підтверджується оригіналом квитанції №0.0..1 від 18.05.2020 року.

19 травня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2019 року (справа №456/647/18, провадження №61-2018св19).

Враховуючи, що на час пред`явлення даного позову предмет спору мав місце, але припинив своє існування вже після відкриття провадження у справі в зв`язку із добровільним виконанням ОСОБА_1 заявлених до нього вимог, тому у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття

провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, слід відмовити.

20 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про відмову від позову в зв`язку із тим, що після пред`явлення даного позову відповідач ОСОБА_1 в добровільному порядку сплатив заборгованість в сумі 4170,07 коп. Одночасно просить вирішити питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовити ся від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За змістом п.4 ч.1, ч.2 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Перевіривши повноваження представника позивача ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову в зв`язку із добровільною сплатою відповідачем заборгованості після пред`явлення позову та закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В силу ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.142 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналіз норм ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» та ч.1 ст.142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі про закриття провадження у справі має вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Згідно ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

З матеріалів справи вбачається, що Старокостянтинівська ЖЕК відмовилась від позову після початку розгляду справи по суті, а тому не має права на повернення з державного бюджету частини судового збору, сплаченого за подання позову.

Однак, за змістом ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує свої вимоги у зв`язку з їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову, то суд за заявою позивача повинен присудити понесені ним судові витрати з відповідача.

Оскільки ОСОБА_1 після пред`явлення позову у повному обсязі сплатив заборгованість за комунальні послуги, в зв`язку із чим Старокостянтинівська ЖЕК не підтримує свої вимоги, тому заява Старокостянтинівської ЖЕК про стягнення з відповідача судових витрат підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь Старокостянтинівської ЖЕК слід стягнути 1921 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову.

Керуючись ч.3 ст.142, ст.255 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти відмову представника позивача ОСОБА_3 від позову та закрити провадження у справі №683/3359/19; 2/683/464/2020 за позовом Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори 1921 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Віхерко Надії Олексіївни про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені процесуальні строки продовжуються до закінчення строку дії карантину.

Позивач: Старокостянтинівська житлово-експлуатаційна контора, місце знаходження: вул. Попова,71 м. Старокостянтинів Хмельницької області,31100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст ухвали складено 25 травня 2020 року.

Суддя: