Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив у Подільському районному суді міста Києва позов до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва, у якому просив суд, згідно нової редакції позовних вимог від 25.09.2017 року:

поновити ОСОБА_1 на посаді режисера-постановника на 0,5 ставки Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва;

стягнути з Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 9600 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.09.2011 року зарахований на посаду режисера-постановника на 0,5 ставки Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва.

Наказом № 109/17-к від 01.06.2017 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку із закінченням контракту згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Таке звільнення позивач вважає незаконним, адже зазначає, що контракт укладений між сторонами, має невизначений строк.

В судове засіданні позивач не з`явився. Представник позивача до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 25.02.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що з 01.09.2011 року ОСОБА_1 зарахований на посаду на посаді режисера-постановника на 0,5 ставки Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва. (а.с. 5)

Відповідно до відомостей трудової книжки, контракт між сторонами було продовжено до кінця театрального сезону 2016-2017 років. (а.с. 5 з.в.)

А з 02.07.2017 року позивача було звільнено у зв`язку із закінченням контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 5 з.в.)

Відповідно до Витягу з Наказу № 109/17-к від 01.06.2017 року, ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади з 02.07.2017 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням контракту. (а.с. 6)

Відповідно до Довідки про доходи від 24.07.2019 року № 51 ОСОБА_1 у період з 01.01.2017 року по 31.07.2017 року отримував заробітну пату у розмірі від 2956 грн. 80 коп. до 5280 грн. 00 коп. (а.с. 51)

Правовідносини, що виникли регулюються нормами Кодексу законів про працю України та положеннями трудового договору.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

П. 3 ч. 1 ст. 24 КЗпП України передбачає, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту.

Позивач стверджує, що між сторонами 01.09.2011 року було укладено строковий контракт, який було продовжено спочатку до 24.07.2015 року, а потім до кінця театрального сезону 2015-2016 років. Доказів укладення трудового договору - контракту, та доказів продовження його дії позивач до суду не надав.

Частина 1 ст. 39-1 КЗпП України передбачає, що якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

З відомостей трудової книжки позивача встановлено, що трудові правовідносини між сторонами носили строковий характер. Останні відомості про продовження строку дії трудового договору мають місце 01.07.2016 року - «продовження трудового договору (контракту) до кінця театрального сезону 2016-2017 рр.» (а.с. 5 з.в.)

Виключно факт того, що після кінця театрального сезону 2016-2017 рр. трудові відносини між сторонами фактично тривали, може слугувати підставою для застосування ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України. З витягу з Наказу від 01.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звільняється з посади з 02.07.2017 року у зв`язку із закінченням контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Позивач стверджує, що після кінця театрального сезону 2016-2017 рр. він продовжив ходити на роботу та перебувати у трудових відносинах з відповідачем. 20.06.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про надання відпустки з 04.07.17 по 31.07.17, яку було задоволено. І після повернення відпустки 02.08.17 позивач був сповіщений, що його було звільнено з посади ще з 02.07.2017 року.

Доказів продовження трудових відносин після кінця театрального сезону 2016-2017 рр. позивачем до суду не надано.

За таких обставин, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити факт незаконності звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського муніципального академічного театру опери і балету для дітей та юнацтва про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко