РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку загального провадження)

07 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

третя особа - Узинська міська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Узинська міська державна нотаріальна контора про визнання правочину недійсним.

Стислий виклад позиції позивача.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просив: визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 складений на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за № 462, який посвідчений 23 лютого 2016 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В.

Мотивував її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

За життя ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 6,010 га.,яка розташована на території Узинської міської ради Білоцерківського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на яку вона 09 лютого 2011 року склала заповіт на його ім`я.

Однак, 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 склала новий заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Вважав, що заповіт ОСОБА_6 від 23 лютого 2016 року посвідчений з порушенням ЦК України.

Обґрунтовував це тим, що ОСОБА_6 на момент посвідчення заповіту 23 лютого 2016 року мала похилий вік, мала ряд хвороб через які не могла належним чином усвідомлювати значення свої дій та керувати ними.

Стислий виклад позиції відповідачів.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представники заперечували проти позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, які підтверджують той факт, що ОСОБА_6 на момент посвідчення заповіту 23 лютого 2016 року не могла належним чином усвідомлювати значення свої дій та керувати ними.

Стислий виклад пояснень третьої особи.

Узинська міська державна нотаріальна контора позов ОСОБА_1 не підтримала, посилалась на те, що заповіт ОСОБА_6 від 23 лютого 2016 року посвідчений державним нотаріусом Малькевич Л.В. з дотриманням вимог закону.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Протасової О.М. від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним відкрите провадження.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2017 року у справі призначена судово-психіатрична експертиза, провадження у справі зупинене.

Згідно Розпорядження щодо призначення повторного розподілу справ № 450 від 11 травня 2018 року у зв`язку із закінченням у судді Протасової О.М. повноважень, здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким визначений головуючий - суддя Дубановська І.Д.

Відповідно до ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. від 17 травня 2018 року справа прийнята суддею до провадження, провадження у справі відновлене для вирішення клопотання експерта про допит свідків, призначене підготовче засідання.

19 липня 2018 року за клопотанням експерта допитані свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8 , згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року провадження у справі зупинене для завершення судово-психіатричної експертизи.

21 березня 2019 року у зв`язку із завершенням судово-психіатричної експертизи відновлене провадження у справі.

12 липня 2019 року закрите підготовче провадження, призначений судовий розгляд.

04 грудня 2019 року судовий розгляд проводився за відсутності третьої особи, адже вона звернулась із клопотанням, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні заслухане вступне слово сторін, досліджені письмові докази, після чого оголошено перерву для підготовки учасників справи для до судових дебатів.

20 грудня 2019 року судовий розгляд проводився за відсутності третьої особи, адже вона звернулась із клопотанням, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні позивачем долучений новий доказ та для ознайомлення відповідачів з ним у справі оголошена перерва до 27 лютого 2020 року.

В судовому засіданні від 07 травня 2020 року заслухані учасники справи, після чого суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

09 лютого 2011 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла сину - ОСОБА_9 земельну ділянку площею 6,010 га., розташовану на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 042790 виданого Узинською міською радою 28 березня 2002 року (а.с. 12).

03 лютого 2016 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким в рівних частках заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 6,010 га., розташовану на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 042790 виданого Узинською міською радою 28 березня 2002 року (а.с. 39)

Згідно довідки Комунального закладу «Білоцерківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги вих. № 01-04/04/247 від 16 серпня 2016 року, ОСОБА_6 знаходилась на «Д» обліку в Узинській районній лікарні була під наглядом невропатолога та сімейного лікаря з діагнозами: органічне ураження головного мозку на тлі атеросклерозу судин головного мозку з розладами поведінки психіки, когнітивними розладами і церебрастинічним синдромом, генерований атеросклероз, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ А- Б , артеріальна гіпертензія ІІ ЗПМК ІІ., поширений остеохондроз хребта ДОА ІІ ст., синдром Паркінсона, кіста лівої долі печінки, жовчнокам`яна хвороба, хронічний калькульозний холецистит, хронічний панкреатит, кіста лівої нирки, зріла катаракта правого ока, незріла катаракта лівого ока (а.с. 15).

З допиту свідка ОСОБА_11 вбачається, що вона працює дільничним терапевтом в Узинській районній лікарні у неї на дільниці була хвора - ОСОБА_6 , яка хворіла на ішемічну хворобу серця, гіпертонію, хронічну недостатність мозкового кровообігу. У медичній картці ОСОБА_6 вона робила останній запис про те, що в хворої були розлади поведінки, скарги ОСОБА_6 на те, що вона неорієнтована в просторі і часі, має слухові і зорові галюцинації, записані зі слів її родичів, погіршення стану протягом останніх двох місяців. Вона зрозуміла, що родичам потрібна була консультація психіатра, якого в них в лікарні немає. Родичі ОСОБА_6 нікуди не відвезли. У побуті, в хаті ОСОБА_6 була адекватною. До неї в поліклініку вона приходила своїми ногами, ОСОБА_6 у них у психіатра не лікувалась, тому що в них у лікарні психіатра немає. Чи могла ОСОБА_6 усвідомлювати свої дії та керувати ними при складанні заповіту 23 лютого 2016 року вона не знає, тому що це не входить до її компетенції.

З допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що вона працює неврологом в Узинській міській лікарні, не пам`ятає ОСОБА_6 , у ОСОБА_6 була хвороба Паркінсона , в зв`язку із якою виписала їй рецепт на препарат « Циклодол ». Вона не може відповісти на питання, чи страждала ОСОБА_6 на період 23 лютого 2016 року психічним захворюваннями, і чи могла вона усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому що це не її компетенція. Синдром Паркінсона був встановлений ОСОБА_6 ще раніше цей діагноз встановлювала не вона.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а.с. 8).

Після її смерті, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Деруном Каріни Анатоліївни заведена спадкова справа № 12/2016 (а.с. 10).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 72 від 01 лютого 2019 року, станом на 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з когнітивними розладами та церебрастинічним синдромом та під час укладання 23 лютого 2016 року заповіту ОСОБА_6 за психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с. 193-199).

Докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справи, зокрема показання свідків.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 допитувались складом суду під головуванням судді Протасової О.М., після заміни якої питання про повторний їх допит учасниками справи не ставилось.

В зв`язку із цим, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 повторно не викликались і новим складом суду безпосередньо не досліджувались, тому не можуть бути взяті до уваги при ухваленні рішення за позовом ОСОБА_1 .

Норми права, мотивована оцінка аргументів учасників справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до позову ОСОБА_1 посилався на те, що заповіт від 03 лютого 2016 року складений ОСОБА_6 , яким рівних частках заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 6,010 га., розташовану на території Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 042790 виданого Узинською міською радою 28 березня 2002 року, не відповідав волі ОСОБА_6 , адже на час його складення остання не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними.

Суд зазначає, що частина перша статті 1233 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний відповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідченим нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний відповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеної у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц, правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.

Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 72 від 01 лютого 2019 року, станом на 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 виявляла ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з когнітивними розладами та церебрастинічним синдромом та під час укладання 23 лютого 2016 року заповіту ОСОБА_6 за психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Будь-яких заперечень проти зазначеного висновку ОСОБА_1 не надав, підстав для його відхилення не встановлено. Інших доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_6 на момент складення спірного заповіту не могла усвідомлювати свої дій та керувати ними ОСОБА_1 не надано.

Висновки суду.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не довів обставини визначені у ст. 225 ЦК України, які є підставою для визнання спірного заповіту недійсним, суд його позов залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 259-261, 263-268, 273, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Узинська міська державна нотаріальна контора про визнання правочину недійсним, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 р. ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення короновірусної хвороби (COVID-19) строк визначений ст. 354 ЦПК України продовжуюється на строк дії карантину.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення складені та проголошені 07 травня 2020 року.

Повний текст рішення суду складений не пізніше 13 травня 2020 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська