печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Рябцовій Ю.О.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - відповідач, ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - третя особа, ТОВ «Кредекс Фінанс») в якому просив зобов`язати відповідача спростувати та видалити недостовірну кредитну історію, зазначену на офіційному сайті Бюро (http://ubki.ua/ua) щодо ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.02.2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») зменшило йому кредитну лінію у зв`язку з оприлюдненням інформації на офіційному сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про наявність кредитної заборгованості за договором від 16.10.2007 року № 001/19902/07, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредекс Фінанс». 13.03.2018 року до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в інтересах ОСОБА_1 направлено адвокатський запит № 136 з проханням надати копії документів, що підтверджують правомірність розміщення інформації щодо стану кредитної історії ОСОБА_1 . Також 13.03.2018 року до ТОВ «Кредекс Фінанс» направлено адвокатський запит № 135 з проханням надати копії документів, що підтверджують наявність кредитного договору № 001/19902/07 та заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за цим договором. 26.03.2018 року позивач отримав лист від ТОВ «Кредекс Фінанс» № 76-03/18, яким повідомлялось, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 перейшла до ТОВ «Кредекс Фінанс» на підставі договору факторингу, однак жодної інформації та документів, що підтверджували б факт переходу права грошової вимоги до ТОВ «Кредекс Фінанс» та переходу права на збір, зберігання, використання, поширення та передачу до бюро кредитних історій інформації щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 надано не було. Окрім того, повідомлено, що борг ОСОБА_1 був проданий у лютому 2017 року, тому ТОВ «Кредекс Фінанс» припинило роботу щодо стягнення цієї заборгованості. Незважаючи на це, майже через рік після відступлення права грошової вимоги за договором ТОВ «Кредекс Фінанс» порушило права та інтереси позивача, визначені ст. 1076 ЦК України та ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та передало інформацію про стан кредитної заборгованості ОСОБА_1 до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», яка нічим не підтверджувалась. Також позивач зазначає, що позовна давність до вимог щодо можливої заборгованості позивача за кредитним договором № 001/19902/07, відповідно до ст. 257 ЦК України, сплинула. 10.04.2018 року позивач отримав лист від ТОВ «Українське бюро кредитних історій» № 539, в якому зазначалось, що бюро не має змоги надати копії документів, які б підтверджували правомірність та достовірність інформації щодо стану кредитної заборгованості ОСОБА_1 . Враховуючи те, що бюро відмовилось надавати витребувані копії документів у відповідь на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 та вилучати недостовірні дані щодо кредитної історії позивач просить позов задовольнити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про зобов`язання вчинити дії та судове засідання у справі призначено на 15.11.2018 року.

03.10.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

17.10.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити в задоволенні заявленого позову, оскільки не встановлено факту відсутності кредитного договору та договір не було визнано недійсним.

15.11.2018 року, у зв`язку із перебуванням судді у відрядженні, справу знято зі складу та призначено на 04.02.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 04.02.2019 року, в режимі відеоконференції - задоволено.

01.02.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 29.05.2019 року.

14.05.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У зв`язку із зайнятістю судді в порядку чергування 29.05.2019 року справу було знято зі складу та призначено на 14.08.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2019 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 14.08.2019 року, в режимі відеоконференції - задоволено.

14.08.2019 року у зв`язку з виникненням технічних проблем, що унеможливлюють участь представника відповідача в судовому засіданні в режимі відео конференції, справу знято зі складу та призначено на 20.11.2019 року.

20.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача та представника позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 17.03.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 16.09.2020 року.

16.09.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла письмова заява в якій остання просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

В судове засідання 29.04.2021 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 16.09.2020 року просила розглядати справу за її відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 16.10.2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк», банк) правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений договір №001/19902/07 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних). У відповідності до умов договору банк видав ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом 75 000,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути банку суму отриманого кредиту, оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені цим договором (а.с. 11-12).

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просив зобов`язати відповідача виключити з кредитної історії відповідача всю інформацію про наявність за ним заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (далі - Закон), ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону, джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 9 Закону, інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 ст. 3 Закону, Бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із п. 2.6.1. Договору та застереження до нього, строк дії договору становить 1461 календарний день.

Як визначено у ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач на виконання свого процесуального обов`язку щодо доведення обставин справи не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.

При цьому, суд встановив, що згідно з умовами кредитного договору від 16.10.2007 року № 001/19902/07, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , він діє до повного його виконання.

Враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відсутності кредитного договору чи визнання його недійсним в судовому порядку, правові підстави для спростування та вилучення інформації про кредитну історію позивача, зазначену на офіційному сайті Бюро кредитних історій, відсутні.

Крім того в оцінці спірних правовідносин суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» метою цього закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов`язань, функціонування інституцій, пов`язаних з обміном інформацією про грошові зобов`язання та забезпечення прав та інтересів суб`єктів кредитної історії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», Бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Таким чином, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» є лише особою, яка збирає, зберігає та використовує інформацію, що надається банками.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про вилучення інформації, оскільки Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного договору і тільки зі спливом цього строку вилучає вказану інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасники справи не надали доказів на підтвердження понесення судових витрат, тому судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1, 3, 5, 9, 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ст. ст. 526, 527, 530, 598, 626, 627, 629 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 05.10.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко