Справа № 372/996/20
Провадження 4-с-17/20
ухвала

Іменем України

29 квітня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов, заінтересована особа Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції м. Київ,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії заступника начальника відділу Обухівського міськрайонного ВДВС ГТУ юстиції у Київській області, ОСОБА_2 щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 20 квітня 2011 у в/п.№ 26859381, реєстраційний номер обтяження № 11305979, протиправними та скасувати постанову. В обґрунтування скарги зазначив, що на початку березня 2020 року йому стало відомо що на все його майно накладено арешт. Після звернення до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, йому було вручено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26859381. Скаржник вважає, що оскаржуваний документ винесений в порядку виконання судового рішення з порушенням норм матеріального, процесуального права та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином, направив до суду завірену копію матеріалів виконавчого провадження АВСП № 26859381, заяв та клопотань до суду не подав.

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження, суд вважає, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України, визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Судом встановлено, що 23.10.2008 року Обухівським районним судом Київської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-824/08 за позовом прокурора Обухівського районного в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації, Державного комітету України по водному господарству до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, третя особа човново-стоянковий кооператив «Риф», Дніпровське басейнове управління водних ресурсів, позов задоволено повністю. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.02.2009 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2008 року залишено без змін.

01.03.2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Прізовим В.І. було відкрито виконавче провадження № 26859381 з примусового виконання виконавчого листа № 2-824/09, виданого 10.04.2009 року Обухівським районним судом Київської області про зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно збудовані будівлі (споруди) житловий будинок та гараж, які розташовані на земельних ділянках № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в межах земельної ділянки, що перебуває в оренді Човново-стоянкового кооперативу «Риф» в м. Українка Обухівського району Київської області.

20.04.2011 року заступником начальника ВДВС Обухівського РУЮ Прізовим В.І., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-824 виданий 10.04.2009 року Обухівським районним судом, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у межах суми звернення стягнення 100680,00 грн.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

У зв`язку із невиконанням виконавчого документа в добровільному порядку, державним виконавцем було винесено оскаржувану постанову про арешт всього майно, що належить ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 26859381, 18.03.2011 року заступником начальника ДВС винесена вимога-попередження державного виконавця № 1983 та 30.03.2011 року складено акт державного виконавця щодо невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду та зобов`язання з`явитись до відділу ДВС Обухівського РУЮ 30.03.2011 року.

14.04.2011 року державним виконавцем Прізовим В.І. здійснено вихід на місце виконання рішення суду ЧСК «Риф» та складено акт, з якого вбачається що всі будинки, які підлягають знесенню зачинені і до них потрапити неможливо, приблизна вартість знесення одного будинку становить 200000 грн.

05.12.2011 року та 13.01.2012 року постановами державного виконавця, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-824 виданого 10.04.2009 року Обухівським районним судом, накладено на боржника ОСОБА_1 штраф за не виконання боржником рішення суду.

Посилання скаржника на те, що він не був повідомлений про дії державного виконавця відносно нього, а саме відкриття виконавчого провадження є безпідставним та спростовується матеріалами цивільної справи, з якої вбачається, що скаржник неодноразово звертався до суду з скаргами на дії державного виконавця відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо примусового виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2008 року.

Суд вважає, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого судом, - державним виконавцем в повній мірі дотримано вимог закону та доказів на підтвердження дій або рішень, які б поза розумним сумнівом свідчили про невідповідність нормам чинного законодавства, стороною скаржника не надано, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Доводи скаржника, які наведені в скарзі, на думку суду, не є достатніми для того, щоб рішення державного виконавця були визнані неправомірними та були скасовані.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення та дії щодо накладення арешту на майно скаржника були прийняті та вчинені державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а права та свободи заявника не було порушено, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні дано скарги.

Окремо слід звернути увагу сторони скаржника на те, що згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, у спосіб та в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що твердження скаржника щодо неправомірності рішень приватного виконавця не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що скарга є безпідставною та недоведеною, а відтак в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов, заінтересована особа Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції м. Київ - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Б. Тиханський