Справа № 204/4360/18
Провадження № 6/204/51/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих листах №204/4360/18 від 01.04.2020 року на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_1 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що у провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.03.2020 року встановлено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». 21 квітня 2020 року АТ «Альфабанк» отримало виконавчі листи з виконання вказаного судового рішення. Наразі АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та з огляду на необхідність звернення до виконання вказаних виконавчих листів, виникла потреба у заміні стягувача у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим заявник вимушений звернутись до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року відкрито провадження.

Неявка учасників не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, що визначено ч.3 ст.442 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2019 року позовну заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково: вирішено виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 79,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 587 грн. грн. 33 коп., з кожного; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

З матеріалів заяви вбачається, що 21.04.2020 року АТ «Альфа-Банк» отримав виконавчі листи у зазначеній справі.

10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року (арк.с. 32-33, том 2).

Пунктом 2.1 протоколу №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (арк.с.34-41, том 2).

Згідно п.1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк» (арк.с.42-48, том. 2). Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року.

Суд приходить до висновку, що у результаті укладення вказаних вище договорів, кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду справи № 204/4360/18, стало АТ «Альфа-Банк», яке згідно умов договору набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (надалі також - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (61-26197св18) зазначено, що за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу; у зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс 13.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами першою та п`ятою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Згідно з Роз`ясненнями Департаменту виконавчої служби Міністерства Юстиції України № 25-1/899/7 від 18.12.2006 року, з посиланням на пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою (поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник. Інші особи вказуються як заінтересовані при зверненні до суду, зокрема, з питань заміни сторони виконавчого провадження - сторонами є стягувач (у разі вибуття боржника) або боржник (у разі якщо вибув стягувач) та правонаступник (правонаступники) вибулої сторони.

Виконання рішень судів є завершальною стадією судового процесу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

У пунктах 18, 23 рішення Європейського суду у справі Ліпісвіцька проти України зазначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У рішеннях Європейського суду у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, ОСОБА_6 та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України зазначається про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 124 Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 також зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк», стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, для подальшого належного примусового виконання виконавчого листа по справі та досягнення мети цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512-514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,13,15,16, 19,55,442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», стягувач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження задовольнити.

Замінити вибулого Стягувача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, місце знаходження: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) у цивільній справі №204/4360/18 за позовною заявою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В. Токар