Справа № 157/1560/19 Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С.
Провадження № 22-ц/802/366/20 Категорія: 68 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що за час перебування у шлюбі її дочки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її дочка ОСОБА_3 померла. Після смерті дружини відповідач ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями і участі у вихованні дітей не приймав, тому її внучка ОСОБА_5 стала проживати разом із нею. Її внук ОСОБА_4 , який залишився проживати з батьком, через деякий час потрапив до дитячого притулку в м. Рожище Волинської області. З 25 травня 2017 року внуки проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні.

Крім того ОСОБА_1 вказувала, що отримуваний нею дохід не є достатнім для належного матеріального забезпечення дітей, разом з цим відповідач ОСОБА_2 як батько дітей, ніякого інтересу до них не проявляє, участі у їх вихованні та утриманні не приймає.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 і дочки ОСОБА_5 та стягувати з нього на їх утримання на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на невірну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки матеріалами справи підтверджено факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Також судом не враховано те, що відповідач зловживає спиртними напоями, матеріальну допомогу на утримання дітей їй не надає, хоча має таку можливість. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів умисного ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних причин, та що підстави для позбавлення останнього батьківських прав щодо неповнолітніх дітей відсутні, як і відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, яка є похідною від зазначеної вище вимоги.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-9).

З наявних у матеріалах справи довідок Піщанської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 08 жовтня 2019 року № 1336, загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Піщане від 08 жовтня 2019 року № 49 слідує, що неповнолітні діти ОСОБА_5 з 24 вересня 2014 року, а ОСОБА_4 з 25 травня 2017 року постійно проживають з позивачем ОСОБА_1 у с. Піщане Камінь-Каширського району Волинської області та перебувають на її утриманні. Внук позивача ОСОБА_4 з 01 вересня 2017 року навчається у вищевказаній школі (а.с.12-13, 18).

Крім того, з пояснень сторін по справі та показань допитаних в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2 340 грн на місяць, яку за його згодою отримує позивач ОСОБА_1 . Відповідач по мірі можливості відвідує дітей, привозить їм подарунки, проводить з ними час. Оскільки постійного місця роботи ОСОБА_2 не має, то крім зазначених грошових коштів допомагає позивачу по господарству, у дітей існують гарні стосунки із батьком, вони чекають на його приїзд. У 2019 році, коли дочка ОСОБА_5 вперше пішла до школи, відповідач ОСОБА_2 був присутній на урочистій лінійці, відвідав її перший урок.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширського районної державної адміністрації Волинської області без дати й номера визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-15).

Разом з тим, із зазначеного висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 сприятиме захисту інтересів дітей.

Крім того, положеннями ч. 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що суд може позбавити батьківських прав матір чи батька, у разі якщо один із них ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на думку колегії суддів, позивач ОСОБА_1 всупереч ст. 81 ЦПК України, не довела та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, на що вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Тому, суд першої інстанції, встановивши зазначені обставини справи, врахувавши ставлення батька до дітей, дійшов правильного висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_1 позову.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Наведені позивачем ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи не спростовують вірних висновків суду, а є її власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: