ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 638/8849/19

провадження № 22-ц/818/2540/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Прокуратура Харківської області,

відповідач Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року в складі судді Семіряд І.В.,

у с т а н о в и в :

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України та просив за рахунок коштів державного бюджету України компенсувати моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн, спричинену йому прокуратурою Харківської області внаслідок протиправної бездіяльності під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Позов мотивовано тим, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області перебувало кримінальне провадження від 03 лютого 2017 року № 0000516, внесене до ЄРДР за його заявою про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 365, частиною першою статті 366, частиною першою статті 367, частиною першою статті 375, частиною другою статті 384 КК України.

24 липня 2017 року старший слідчий другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І. без проведення необхідних слідчих дій винесла постанову про закриття зазначеного кримінального провадження № 0000516 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях осіб складу кримінальних правопорушень.

28 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова зазначену постанову скасовано у зв`язку з її незаконністю та непроведенням процесуальних дій, передбачених КПК України.

В подальшому, а саме 29 листопада 2017 року, 18 травня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 26 лютого 2019 року слідчі прокуратури Харківської області виносили аналогічні постанови.

Ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 березня 2018 року, 16 серпня 2018 року, 19 листопада 2018 року, 16 травня 2019 року постанови про закриття кримінального провадження були скасовані у зв`язку з їх незаконністю та непроведенням процесуальних дій, передбачених КПК України.

Зазначає, що незаконними рішеннями посадових осіб прокуратури Харківської області у зв`язку з неодноразовим незаконним закриттям кримінального провадження, тривалим та неефективним проведенням досудового розслідування, відсутністю належного процесуального керівництва з боку відповідного прокурора йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 100 000, 00 грн. На протязі тривалого часу він був змушений відвідувати прокуратуру та звертатися до суду з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого, стан його здоров`я погіршився, був порушений його звичний уклад життя, принижено його честь, гідність та ділову репутацію.

В серпні 2019 року прокуратура Харківської області в особі представника ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового слідства, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасування вказаних постанов відповідача не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання такими діями моральної шкоди позивачу. Ухвали слідчих суддів щодо розгляду скарг позивача свідчать лише про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності рішення слідчого, прокурора та доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України.

21 серпня 2019 року Державна казначейська служба України в особі представника Старченка Станислава Едуардовича подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з статтею 23 ЦК України полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року позов ОСОБА_1 частково задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 5 000,00 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби України та прокуратури Харківської області на користь держави 384, 20 грн судового збору з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено наявність моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями посадових осіб прокуратури Харківської області під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Враховуючи характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав ОСОБА_1 , їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, суд вважав грошову суму в розмірі 5 000,00 грн обґрунтованою, розумною та справедливою для відшкодування моральних страждань.

26 лютого 2020 року прокуратура Харківської області подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила: рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 в повному обсязі; вирішити питання про розподіл судового збору за результатами розгляду скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив вимоги частини четвертої статті 263 ЦПК України та при ухваленні рішення не врахував правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 638/9055/18; від 31 жовтня 2018 року в справі № 646/5224/17; від 10 жовтня 2018 року в справі 640/3837/17; від 13 березня 2019 року в справі № 638/12193/16; від 11 вересня 2019 року в справі № 336/5519/18; від 03 грудня 2019 року в справі № 686/12334/18; від 02 грудня 2019 року в справі № 638/7540/17; від 17 січня 2020 року № 638/11414/18. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам представників відповідачів та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

30 березня 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуально права, оцінка обставинам у справі дана вірно, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не містять підстав для скасування законного рішення.

Державна казначейська служба України рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2016 року у справі № 640/16866/16-п, зміненою постановою Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП України і призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (http://reestr.court.gov.ua/Review/63288121, http://reestr.court.gov.ua/Review/65821896).

За заявою ОСОБА_1 до ЄРДР слідчим відділу прокуратури Харківської області внесено кримінальне провадження № 0000516 від 03 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365, частиною першою статті 366, частиною першою статті 367, частиною першою статті 375, частиною другою статті 384 КК України.

24 липня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 18 травня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 26 лютого 2019 року слідчі прокуратури Харківської області постановами закривали кримінальне провадження № 0000516 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях осіб складу кримінальних правопорушень.

Ухвалами слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2017 року, 03 березня 2018 року, 16 серпня 2018 року, 19 листопада 2018 року, 16 травня 2019 року постанови про закриття кримінального провадження були скасовані у зв`язку з їх незаконністю та непроведенням процесуальних дій, передбачених КПК України.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку з неодноразовим винесенням слідчими прокуратури Харківської області незаконних і невмотивованих постанов про закриття кримінального провадження, у якому він є потерпілим, з подальшим їх скасуванням слідчими суддями, йому завдано моральних страждань.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювача шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що факт закриття кримінального провадження та подальше його скасування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ОСОБА_1 не надав.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що незаконними постановами слідчих прокуратури Харківської області про закриття кримінального провадження, які скасовувались слідчими суддями, ОСОБА_1 спричинено моральні страждання, оскільки у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача порушено звичайний уклад його життя, є помилковим.

Оскільки позивач не довів причино - наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 2 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи ; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

За подання апеляційної скарги прокуратура Харківської області сплатила судовий збір в розмірі 1 152, 60 грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 20 лютого 2020 року № 284.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову та задоволенням апеляційної скарги, судовий збір компенсується прокуратурі Харківської області за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 2 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Компенсувати прокуратурі Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152, 60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві грн 60 коп.) за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

О.Ю. Тичкова