ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3913/20 Справа № 202/5668/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2020 року

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2005 року між ним та ОСОБА_3 Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 120, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

Від цього шлюбу у подружжя народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, намірів зберегти сім`ю не має, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

На підставі викладеного, просив шлюб, укладений 14 травня 2005 року між ним та ОСОБА_2 розірвати.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2020 року узадоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його позову, не надав належної оцінки обставинам справи, вже понад два останні роки він з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, намірів відновити сімейні стосунки немає, він мешкає з іншою жінкою, від стосунків з якою ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина - ОСОБА_7 .

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористалася.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач категорично заперечувала проти заявлених позовних вимог, наполягала на збереженні шлюбу, оскільки його розірвання буде суперечити інтересам сторін та дітей.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 травня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.2).

Від шлюбу у подружжя народилися діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-4).

Встановлено, що подружжя на протязі тривалого часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть.

Позивач зазначає про те, що він створив сім`ю з іншою жінкою - ОСОБА_8 , від стосунків з якою ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна дитина ОСОБА_7 (а.с.53).

За статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, проігнорував тривале непроживання сторін однією сім`єю та факт створення позивачем іншої сім`ї, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб.

Згідно зі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 768,40 грн, які були сплачені позивачем за подання до суду позовної заяви (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюб задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 14 травня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 120 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова