Справа № 610/3714/19
Провадження №2/610/140/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Феленка Ю.А.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Балаклія Харківської області цивільну справу № 610/3714/19 (провадження № 2/610/140/2020) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна жінки та чоловіка, що проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Ухвалою від 24.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У порядку усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 подала позовну заяву, у якій просила: 1) встановити факт проживання її та відповідача однією сім`єю без шлюбу з 2006 року до жовтня 2019 року; 2) здійснити поділ спільного майна між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на: кухонний куточок (кутовий диван, два табурети, стіл), вартістю 2 500 грн; килим розміром 2,5 м х1,8 м, вартістю 400,00 грн; штору кухонну, вартістю 350,00 грн; шафу-купе, вартістю 4 000,00 грн; комп`ютерний стіл, вартістю 1 500,00 грн; комп`ютер LG (системний блок, монітор, колонки, клавіатуру, комп`ютерну мишу), вартістю 8 000,00 грн; газову плиту, вартістю 6 000,00 грн; килим розміром 2,5 м х 3 м, вартістю 1 000,00 грн; диван і два крісла, вартістю 5 000,00 грн; мультиварку «Редмонд», вартістю 1 500,00 грн; холодильник «Атлант» двокамерний, вартістю 3 000,00 грн; чотири подушки розміром 70 см х 50 см, вартістю 460,00 грн; три комплекти постільної білизни, вартістю 1 125,00 грн; три ковдри, вартістю 600,00 грн; одне покривало, вартістю 250,00 грн; 700 кг картоплі, вартістю 8 400,00 грн; 30 кг м`яса птиці, вартістю 2 400,00 грн; консервацію (30 банок компоту, 30 банок огірків, 30 банок помідорів, 30 банок томату), вартістю 3 500,00 грн; 3) зобов`язати відповідача передати їй та їхнім донькам речі, які є їх особистою власністю: її одяг (спортивні штани червоного кольору, футболку чорного кольору, спортивну футболку з капюшоном, два плаття, туніку рожевого кольору, кардиган в`язаний сірого кольору з капюшоном, сорочку байкову червоного кольору в клітку, в`язану шапку зелено-коричневого кольору, в`язану шапку темно сірого кольору) та чоботи зимові зі шкірозамінника чорного кольору, загальною вартістю 3 000,00 грн; фотокартки у кількості двадцять штук на стіні; два фотоальбоми з її фотокартками; шість фотоальбомів з фотокартками дітей; іграшкову дитячу коляску рожевого кольору, вартістю 450,00 грн, велику м`яку іграшку « Плюшевий тигр», вартістю 500,00 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 15 вересня 2001 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у червні 2006 року. Через півроку після розірвання шлюбу вони з відповідачем стали проживати однією сім`єю, однак шлюб не зареєстрували. У неї з відповідачем є дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання разом з відповідачем вони придбали меблі, техніку та інше майно. У 2019 році зібрали з городу урожай, заготовили консервацію, м`ясо птиці. Останнім часом її стосунки з відповідачем погіршилися, між ними стали виникати сварки. 02 жовтня 2019 року відповідач вигнав її з дітьми з будинку по АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані і проживали разом, та змінив замки у будинку. Ні позивач, ні діти не мають доступу до зазначеного будинку, в якому залишилися придбані під час спільного проживання речі, у тому числі її особисті речі та особисті речі їхніх дітей. Разом з дітьми вона проживає у своїх батьків у с. Вербівка Балаклійського району Харківської області. В досудовому порядку про поділ майна вони з відповідачем не домовились. Документів на придбане під час спільного проживання майно (техніку, меблі), які б підтверджували час його придбання та вартість, у неї немає. Наявність такого майна і час його придбання можуть підтвердити свідки. Відповідач не дає їй можливості забрати з будинку навіть її особисті речі та особисті речі їхніх дітей. З цього приводу вона зверталась до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області та разом із дільничним офіцером поліції ОСОБА_5 двічі приходила до відповідача, однак він не дозволив їй забрати свої речі. Старшій доньці - ОСОБА_3 відповідач також не дозволив забрати одяг та інше належне їй майно з будинку. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду із даною позовною заявою до відповідача. Враховуючи, що з нею проживають їхні з відповідачем доньки, просила суд відступити від рівності часток при поділі майна та врахувати її позицію, висловлену у прохальній частини позовної заяви.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.02.2020.

Ухвалою від 04.02.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2020.

27.02.2020 за клопотанням позивача у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.03.2020.

Судове засідання 24.03.2020 за заявою позивача та у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено до 23.04.2020.

У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути їй фотокартки - просила повернути їй одну фотокартку на стіні. Пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем вони стали проживати разом з січня 2007 року і проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 02 жовтня 2019 року. Зазначила, що більшість спільного майна, крім кухонного м`якого куточку, комп`ютерного столу та декількох комплектів постільної білизни, купувала її свекруха - мати відповідача. За придбане майно позивач віддавала їй спільні з відповідачем грошові кошти. Просила задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував факту проживання з позивачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2008 року до жовтня 2019 року. Зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачем у 2006 році, у нього з іншою жінкою - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка - ОСОБА_7 . Також не заперечував наявності у його будинку двох фотоальбомів з фотокартками позивача, шести фотоальбомів з фотокартками дітей, однієї фотокартки на стіні, іграшкової дитячої коляски і великої м`якої іграшки. Пояснив, що майно (меблі, техніку), яке є предметом спору, придбала його мати, на підтвердження чого надав суду копії документації на побутову техніку. Вказав, що комп`ютерний стіл разом з комп`ютером також купила його мати йому на день народження. Його мати вже померла, а відтак зазначене майно є його спадщиною. Щодо продуктів харчування, які є предметом спору, зазначив, що позивач майже все забрала.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено такі обставини та визначено відповідні до них правовідносини.

З 15 вересня 2001 року відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21 червня 2006 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21 лютого 2020 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 9, 69).

Позивач ОСОБА_1 з 17.09.2008 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з її паспорта громадянина України (а.с. 10).

Згідно відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області на запит суду, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою з 28.01.1998 (а.с. 23).

У сторін є дві доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13, 14), місце проживання яких зареєстровано за місцем проживання їхніх батьків за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 16).

У відповідача є донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої є ОСОБА_6 (а.с. 121).

З копії акту обстеження фактичного місця проживання, складеного 29.11.2019 комісією у складі секретаря Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області - Косарєвої І.О., депутата сільської ради Кизименко А.О., сусідів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Згідно акту обстеження фактичного місця проживання, складеного 20.02.2020 комісією у складі депутата Балаклійської міської ради Харківської області Бабенко В. Д . , сусідів: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на час обстеження будинку та подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено шість подушок, близько 200 кг картоплі, 60 банок консервації, п`ять курей у морозильній камері. Одягу ОСОБА_1 виявлено не було (а.с. 70).

З наданих відповідачем суду копій документів на побутову техніку вбачається, що датою продажу пральної машини моделі WB-80160 NUP є 17.12.2005, газової плити - 22.08.2006, мультиварки «REDMOND» - 30.09.2007, холодильника «АТЛАНТ» - 05.05.2007. У сервісному сертифікаті на газову плиту і гарантійному талоні на мультиварку зазначено, що покупцем є « ОСОБА_15 ». (а.с. 72-75).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона є матір`ю позивача. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали жити разом з січня 2007 року і проживали однією сім'єю до 02 жовтня 2019 року. Зазначила, що більшість майна у будинку, де вони проживали, було придбано матір`ю відповідача. Позивач придбала м'який куточок, килимок, комп`ютерний стіл, постільну білизну.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивача. М'який куточок без столу і килимок купляла позивач. Комп`ютерний стіл було придбано за грошові кошти, виплачені як допомога при народженні дитини. Про зазначені обставини та наявність у сторін іншого спільного майна свідку відомо лише зі слів позивача. Зазначила, що у її присутності до будинку, у якому проживали сторони, з магазину привозили м`який куточок.

Свідок ОСОБА_18 , яка є сусідкою матері відповідача, пояснила, що їй нічого не відомо з приводу набуття сторонами спільного майна.

Допитана свідок ОСОБА_19 , яка є тіткою відповідача, пояснила, що все майно, яке є у будинку відповідача, придбала його мати.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що вона є сусідкою відповідача. Свідку відомо зі слів матері відповідача, що усе майно, яке є в будинку відповідача, у тому числі комп'ютер на його день народження, купувала вона. Також зазначила, що протягом 2019 року не бачила, щоб позивач працювала на городі та займалася господарством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, показання свідків, оцінивши надані докази,враховуючи положення Сімейного кодексу України, якими врегульовано відносини між особами, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд вважає встановленим факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2008 року до жовтня 2019 року.

Факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня по грудень 2007 року позивачем не доведено. Зазначений факт підтвердила одна свідок ОСОБА_16 . Жодних інших належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між нею та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту в період з січня по грудень 2007 року позивачем не надано.Відповідач цей факт заперечував.

Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі №738/1452/17.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц.

На підтвердження своїх вимог про визнання права власності на спірне майно позивач мала надати докази, з яких можливо було б встановити факт придбання нею такого майна або внесення нею коштів на його придбання та наявності такого майна у відповідача.

Позовна заява не містить і не додано до неї доказів, які б підтверджували точні назви і моделі речей, які на думку позивача входять до складу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. У зв`язку з цим немає можливості ідентифікуфати склад майна за його власними назвами.

Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, стосувалися не всього переліку майна, про поділ якого просить позивач, а інших доказів на підтвердження складу майна суду не надано. Крім того, показання свідків не можуть підтверджувати обставини придбання майна позивачем та її участі коштами у придбанні такого майна.

Як зазначила сама позивач у судовому засіданні, більшість майна, на яке вона просить визнати за нею право власності, було придбано матір'ю відповідача.

З наданої відповідачем документації на газову плиту, мультиварку та холодильник (а.с. 72-74), убачається, що зазначена побутова техніка була набута не під час спільного проживання сторін.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши докази у справі та давши їм оцінку, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на спірне майно, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що зазначене спірне майно було набуте нею і відповідачем за час спільного проживання внаслідок їх спільної праці та за спільні кошти. Дійсного обсягу (складу), вартості і наявності майна, про поділ якого просить позивач, взагалі не доведено.

Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про наявність у відповідача її одягу і взуття. Під час обстеження будинку по АДРЕСА_1 одягу ОСОБА_1 виявлено не було, що підтверджується актом обстеження від 20.02.2020 (а.с. 70).

З урахуванням вищенаведеного відсутні правові підстави для задоволення позову в частині поділу майна і зобов`язання відповідача повернути позивачу її одяг і взуття.

Беручи до уваги, що відповідач не заперечував наявності у нього в будинку двох фотоальбомів з фотокартками позивача, шести фотоальбомів з фотокартками дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , однієї фотокартки на стіні, іграшкової дитячої коляски рожевого кольору та великої м`якої іграшки « Плюшевий тигр », суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу зазначені речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду позовної заяви про поділ майна сплатила судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с. 1). У зв`язку з відмовою в позові в частині поділу майна понесені позивачем витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають та повністю покладаються на позивача.

За подання у порядку усунення недоліків позовної заяви із вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивач судовий збір не доплатила. Внаслідок задоволення позовних вимог у цій частині, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, встановленому підпунктом 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2019 року, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 60, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 263-265, 315, п. 3 р. ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ майна жінки та чоловіка, що проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з січня 2008 року до жовтня 2019 року.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 два фотоальбоми з її фотокартками, шість фотоальбомів з фотокартками дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , одну фотокартку на стіні, іграшкову дитячу коляску рожевого кольору, велику м`яку іграшку « Плюшевий тигр ».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 29 квітня 2020 року.

Суддя Ю.А. Феленко