справа № 243/2046/20
провадження № 2/243/1189/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Кондрашової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду №7 м. Слов`янська, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію і виїзд з неї громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію і виїзд з неї громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

28.02.2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18.09.2009 року, шлюб між нею та відповідачем був розірваний.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. У 2014 році, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, вона була вимушена виїхати з малолітнім сином до м. Бердянська Запорізької області, де і мешкає на теперішній час, що підтверджується довідками переселенця від 28.10.2016 року.

Відповідач залишився проживати на тимчасово неконтрольованій Україні території у м. Горлівка. З цього часу батько дитини перестав цікавитися вихованням сина та ніколи не приїздив до м. бердянська на побачення, іноді спілкується з сином по телефону та сплачує аліменти. На неконтрольованій території залишились її особисті речі та речі дитини, квартира та близькі родичі, яких дитина не бачила вже більше 5 років.

Вона неодноразово зверталась до відповідача про надання дозволу на в`їзд та виїзд неповнолітньої дитини, але кожен раз ОСОБА_2 находить якісь поважні причини та відмовляється це зробити.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд надати дозвіл на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області м. Горлівка, і виїзд із неї неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним 16-річного віку у супроводі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 .

2. У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кондрашова В.М., яка діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії ЗП № 116880 від 24.02.2020 року (а.с.19), на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на викладене в позовній заяві.

3. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, причини своєї неявки не повідомив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. 30.03.2020 року на електронну адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом, у зв`язку з тим, що вона мешкає у м. Бердянську Запорізької області як внутрішньо переміщена особа, тому приїхати до м. Слов`янська не може, але бажає прийняти участь у судовому засіданні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою судді від 04.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.23).

6. Ухвалою суду від 30.03.2020 року, по справі закрито підготовче провадження, призначено до судового розгляду, та ухвалено розгляд справи провести в режимі відео конференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, за участю позивача та його представника (а.с.33).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

7. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.02.2008 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.6).

8. Відповідно до Витягу З Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.05.2017 року (а.с.10), 28.02.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, після чого позивач змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

9. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.10.2009 року, 05.10.2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.5).

10. Позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.06.2010 року (а.с.15-17).

11. Як вбачається з довідок від 28.10.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.7,12), позивач разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживають за адресою:

АДРЕСА_1 . Оцінка Суду.

12. Відповідно до вимог ст. 141 СК України та ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

13. У відповідності з абзацами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

14. В силу п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт.

15. Згідно п. 18 зазначених Правил, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

16. В силу ст. 313 ЦК України та п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

17. Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

18. Згідно п.п.5.1.1, 5.1.2 п.5.1 Розділу 5 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57; виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

19. Таким чином, виїзд за межі України та в`їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, в`їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

20. ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

21. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими», Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 року та Постановою Верховної Ради України № 252-VIII від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», визнані тимчасово окупованими окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей.

22. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р, місто Горлівка, Донецька область, відноситься до території, де здійснювалася антитерористична операція.

23. Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" та Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий), із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

24. Разом з тим, зазначення ОСОБА_1 у позовній заяві про надання дозволу на в`їзд (виїзд) на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме в м. Горлівка Донецької області, строком до досягнення дитиною 16-річного віку, - не відповідає вимогам закону.

25. Відтак, вимоги позивачки у наданні дозволу на в`їзд (виїзд) на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме в м. Горлівка Донецької області, строком до досягнення ОСОБА_3 16-річного віку, без згоди батька, не відповідає вимогам п. 5.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затверджено наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) № 415ог від 12 червня 2015 року, згідно з яким в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з додержанням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України.

26. Крім того, як зазначено у позовній заяві, однією з причин виїзду є спілкування з родичами, однак в позові не зазначено, а ні родинних зв`язків, а ні прізвищ, адреси особи, до якої такий виїзд планується. Також, не надано на підтвердження родинних відносин будь-яких документів.

27. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

28. При цьому, згідно ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми, яка була ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року та набула чинності для України 1 квітня 2007 року дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

29. Статтею 7 Конвенції передбачено, що під час вирішення спорів стосовно контакту судові органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення поінформованості кожного з батьків про важливість для їхньої дитини та їх обох установлення та підтримання регулярного контакту з їхньою дитиною; заохочення батьків та інших осіб, які мають сімейні зв`язки з дитиною, до досягнення мирових угод стосовно контакту, зокрема шляхом використання сімейного посередництва та інших процедур для вирішення спорів; забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб.

30. Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

31 Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

32. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

33. Позивач ОСОБА_1 не довела суду, що її прагнення виїхати на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме в м. Горлівка Донецької області, обґрунтовані саме інтересами дитини, при цьому, відсутні гарантії того, що у випадку переміщення дитини до м. Горлівки Донецької області, вона повернеться до свого фактичного місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та той із батьків, який проживає окремо, зможе встановлювати контакт з дитиною на регулярній основі.

34. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію і виїзд з неї громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, - не обґрунтовані та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141,150,155 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію і виїзд з неї громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко