Справа № 663/463/20
Провадження № 2/663/398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

14 травня 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Радіонової О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування вимог якого зазначили, що 17.09.1997 за договором купівлі-продажу вони придбали у відповідача в рівних долях житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було зареєстровано Скадовською товарною біржею.

У зв`язку з тим, що вказаний правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення питання щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в іншому порядку, ніж судовому, з метою захисту своїх законних прав та інтересів позивачі вимушені звернутися з зазначеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 22-23).

Позивачі в судове засідання не з`явилися, ОСОБА_1 , яка являється також представником ОСОБА_2 , телефонограмою висловлено прохання розглядати справу без їх участі.

Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування на відому адресу місця проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України.

За відсутності заперечень позивачів проти заочного розгляду справи та належного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, який повторно в судове засідання не з`явився, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 17.09.1997 на Скадовській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках придбали належний ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Між тим, такий договір сторонами нотаріально посвідчений не був.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року (далі - ЦК УРСР), тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до статті 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

За положеннями статті 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Разом з тим, згідно статті 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1997 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Згідно із статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

У зв`язку з тим, що на даний час нотаріально посвідчити угоду неможливо, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 17 вересня 1997 року на Скадовській товарній біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 придбали в рівних долях житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 44,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право спільної часткової власності на житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по Ѕ частини відповідно.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу позивачем до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо на нього не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 284, 354 цього Кодексу, щодо подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.

Суддя Пухальський С. В.