Справа № 216/5970/16-ц
Провадження № 2/216/199/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, про визначення права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який був спадкоємцем своєї дружини - матері позивача - ОСОБА_3 , що померла 2005 року . Батько фактично спадщину прийняв, оскільки на час смерті спадкодавця проживав з нею за однією адресою, але юридично не оформив. У жовтні 2016 року позивач звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що в договорі дарування, який був укладений на ім`я матері позивача ОСОБА_3 була невірна вказана адреса домоволодіння, власником якого вона стала, а саме: замість «будинок № 49 », було прописано «будинок № 41 ». Такий же номер будинку вказаний у реєстраційному повідомленні від 23.06.1965, в якому зазначалося, що право власності на ім`я матері позивача зареєстровано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №142, сторінка №99, запис №31368. На теперішній час виправити помилку в написанні поштової адреси домоволодіння, власником якого стала ОСОБА_3 не можливо, так як сторони договору померли. Разом з цим, з технічного паспорту на будинок, який був складений перед оформленням договору дарування, у період з 08.03.1965 по 01.06.1965, вбачається, що домоволодіння позначалося під номером 49. Також, з домової книги також встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були прописані в будинку під номером 49 з 1965 року та проживали в ньому разом до дня смерті матері. У 1968 році житловий будинок «А-1», сарай «Б», сарай «В» були знесені та збудовані: житловий будинок «Г-1», загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м та сарай «Д». Батьками позивача не були оформлені правоустановчі документи на вищевказане будівництво, яке не належить до самочинного будівництва, оскільки було здійснене до 05.08.1992. У відомості про технічний стан нерухомого майна також вказано, що рішенням виконкому Криворізької міської ради трудящих від 27.10.1975 №350 «Про впорядкування назв площ, вулиць та провулків у місті» провулок 1-й Мопрівський був перейменований на вул. Фесенка. Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19.05.2016 №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» назва вулиці Фесенка у місті Кривому Розі була змінена на Кандибінську. Як зазначено в технічному паспорті, складеному КП ДОР «Криворізьке БТІ» при проведенні технічної інвентаризації, станом на 19.10.2016, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «Г-1», загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, сараю «Д», погребу «Е», вбиральні «З», огорожі №1 та воріт №2. Таким чином, позивач вважає, що її батьки на законних підставах набули право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «Г-1» та надвірних споруд, але за життя не встигли оформити правовстановлюючі документи на ці будівлі. До позивача, як спадкоємця після смерті ОСОБА_2 перейшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який фактично після смерті ОСОБА_3 належав спадкодавцеві. А тому, позивач просить суд: визнати, що за життя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі договору дарування від 23.06.1965, посвідченого державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Поверіною Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №1-3206, належало домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнати, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , належало домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складалося з: житлового будинку «Г-1», сараю «Д», погребу «Е», вбиральні «З», огорожі №1, воріт №2 та було збудоване замість житлового будинку «А-1» та господарських будівель, власником яких ОСОБА_3 була на підставі договору дарування від 23.06.1965; визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «Г-1», загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, сараю «Д», погребу «Е», вбиральні «З», огорожі №1 та воріт №2.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Тімуш К.О. надала до суду клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №830 (а.с. 6), якій за життя нажав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.06.1965 за реєстром 1-3206, посвідчений Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с. 18).

Спадкова справа після ОСОБА_3 не заводилась, так як з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Спадкоємцем після ОСОБА_3 був її чоловік ОСОБА_2 , який був прописаний з нею на момент смерті, який спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис №695 (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №543-2007 (а.с. 196-217) із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась дочка померлого ОСОБА_1 . Більше з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Постановою державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 18.11.2016 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з таких підстав.

Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . У праві власності поштова адреса значиться як АДРЕСА_3 , але відповідно до технічного паспорту і відомостей про технічний стан нерухомого майна від 19.10.2016 за №242012, наданої Криворізьким Бюро технічної інвентаризації, номер житлового будинку значиться за №49. Згідно з повідомленням №242011 від 19.10.2016 поштова адреса вказаного житлового будинку потребує уточнення у зв`язку з невідповідністю в правовстановлюючому документі. Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради своїм листом №8/38-3142 від 20.10.2016 відмовив ОСОБА_1 в уточненні поштової адреси.

Згідно з актом обстеження від 19.10.2016 за №242011, наданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» житловий будинок «А-1», сарай «Б», сарай «В» - знесені. На їх місці зведено новий будинок «Г-1» загальною площею 54,7 кв.м, житловою - 38,1 кв.м, сарай «Д», погріб «Е» - на які не оформлені правовстановлюючі документи. Разом з цим будівництво здійснене до 05.08.1992. Погріб «Е» та вбиральня «З» не відноситься до самочинного будівництва.

З технічного паспорту КП ДОР «Криборізьке БТІ» від 19.10.2016 (а.с. 27-31) вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «Г-1», загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, сараю «Д», погребу «Е», вбиральні «З», огорожі №1 та воріт №2.

Рішенням виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящих від 21.12.1975 №350 «Про впорядкування назв площ, вулиць та провулків у місті» (а.с. 163-165) провулок 1-й Мопрівський був перейменований на вул. Фесенка . Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19.05.2016 №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» назва вулиці Фесенка у місті Кривому Розі була змінена на Кандибінську.

З відповіді КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на майно за адресами:

-АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, посвідченого 23.06.1965 Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-3206;

-АДРЕСА_3 зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 16.04.1991 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-1818.

У зв`язку з вищевикладеного, судом встановлено, що в правовстановлюючих документах, в написанні поштової адреси домоволодіння, власником якого є ОСОБА_3 було допущено помилку «будинок №41», замість вірної «будинок №49 ».

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов частково в частині визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . В іншій частині необхідно відмовити, оскільки факти, які просить визнати позивач є доведеними та не потребують їх визнання в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 328, 334, 368, 392, 1216, 1217, 1218, 1226, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, про визначення права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку «Г-1», загальною площею 54,7 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м, сараю «Д», погребу «Е», вбиральні «З», огорожі №1 та воріт №2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_8 ;

-відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради Дніпропетровської області, місце знаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27, ;

-третя особа: відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ЄРДПОУ: 40281529.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов