Дата документу 14.04.2020 Справа № 554/281/20
Провадження № 2/554/759/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кучеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.01.2020 року в особі уповноваженого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2008 року станом на 02.12.2019 рік у сумі 12106,20 грн., з яких: 2668,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту (що є простроченим тілом), 398,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8225,41грн. - нарахована пеня, а також штрафи: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 564,58 грн. штраф (процентна складова); також позивач прохав стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі відповідно до діючих у Банку Тарифів. Своїм особистим підписом в Заяві клієнта відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складає Договір про надання банківських послуг. Всупереч нормам закону та умов Договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не повертає кредит, внаслідок чого, утворилась заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав суд розгляд справи провести за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи письмових заяв до суду не подавав.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що 20.02.2008 року відповідач підписала Заяву клієнта Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до вказаної Заяви відповідач підтвердила своїм підписом, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови), а також Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, своїм особистим підписом у Заяві відповідач підтвердила факт свого ознайомлення та згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Таким чином, між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Умовами кредитування передбачено обов`язок позичальника слідкувати за використання кредитних коштів в межах кредитного ліміту.

Вразі виникнення офердрафту (перевищення позичальником суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування) на позичальника покладається обов`язок повернути вказану суму у повному обсязі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальником допущено офердрафт, оскільки кредитний ліміт становив 2400,00 грн., а заборгованість за тілом кредиту станом на 02.12.2019 - становить 2668,05 грн. Доказів збільшення Банком кредитного ліміту не надано суду.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник взяв на себе зобов`язання (п. 2.1.1.3.1 Умов договору) погашати заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та сплачувати комісії шляхом внесення щомісячних платежів до 25 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати.

У пункті 2.1.1.9 Умов передбачено, що договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов визначено строк кредиту - 20 років.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов передбачено порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Право Банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку передбачене п. 2.1.1.6.3 Умов.

З розрахунку заборгованості вбачається, що Банком змінювалась відсоткова ставка:

з 20.02.2008 року - 36% річних; з 01.01.2013 року - 30% річних; з01.09.2014 - 34,8% річних; з 01.04.2015 - 43,2% річних.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником було порушено строк повернення чергової суми кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02.12.2019 р. становить 12106,20 грн., з яких:

-2668,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту (що є простроченим тілом),

-398,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-225,41 грн. - нарахована пеня,

а також штрафи, що застосуються відповіднодо Заяви позичальника при порушенні строків по будь-якому з грошових зобов`язань за договором більше ніж на 120 днів:

-250,00 грн. - штраф (фіксована частина),

-564,58 грн. - штраф (процентна складова - 5% від суми позову).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак порушив обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості по тілу кредиту та відсоткам обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо одночасного стягнення із відповідача нарахованих пені та штрафів, суд зауважує наступне.

У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позичальнику нараховано пеню у розмірі 8 225,41 грн.

Також, до відповідача застосовано штраф за порушення грошового зобов`язання у розмірі 250,00 грн.(фіксована частина) та 564,58 грн. (процентна складова - 5% від суми позову).

У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того, який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане суд відхиляє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої Банком пені у сумі 8 225,41 грн. та вважає обґрунтованим стягнення штрафних санкцій:

-250,00 грн. - штраф (фіксована частина),

-153,31 грн. штраф (процентна складова - 5% від суми загальної заборгованості по тілу кредиту та відсоткам (2668,05+398,16).

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості на загальну суму 3 469,52 грн., з яких:

-2668,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

-398,16 грн. - заборгованість за відсотками;

-250,00 грн. штраф (фіксована частина),

-153,31 грн. штраф (процентна складова).

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 602,41 грн. (розрахунок: (3 469,52 грн./12106,20 грн.)х2102,00 грн./100%).

Керуючись ст. ст. 526, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2008 року у загальній сумі 3 469,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 602,41 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д).

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко