Справа № 731/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2020 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ходіч В.М.,

з участю секретаря Близнюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Срібне справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності посилаючись на те, що постановою поліцейського роти №2 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Колчиним О.В. від 30.06.2019р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП до сплати штрафу в сумі 255 грн., проте дана постанова рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2019 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019р., була скасована із закриттям провадження по справі. У зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він змушений був звернутися до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови, де рішення Срібнянського районного суду про задоволення його вимог було оскаржено відповідачем і лише 12.11.2019 року рішення суду набрало законної сили. За час розгляду справи судами, 07.10.2019 року державним виконавцем Варвинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження на підставі оскаржуваної постанови про стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі і лише завдяки неодноразовим зверненням ОСОБА_1 та надання відповідних документів 11.12.2019 року виконавче провадження щодо останнього було закрито, припинено арешт його майна та скасовано інші заходи примусового виконання постанови поліцейського. Про накладення на нього стягнення дізналися в державному органі, де він працює, він був змушений відновлювати свою ділову репутацію та спростовувати сумніви колег щодо своєї професійної некомпетентності, позивач тривалий час перебував у нервовому напруженні, переніс душевні хвилювання. Розмір моральної шкоди він оцінює в 22 345,74 грн. обраховує виходячи з мінімальної заробітної плати на кожен місяць розгляду справи про адміністративне правопорушення судами першої й апеляційної інстанцій, початок строку рахує з моменту винесення поліцейським постанови, тобто з 30.06.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів - Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції, у судове засідання не з`явилися, але надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У встановлений судом строк представник надав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки поліцейський складаючи постанову діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами; законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди у випадку скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також факт скасування постанови інспектора патрульної поліції не є тотожним факту заподіяння моральної шкоди, який підлягає доведенню на загальних підставах.

Представник відповідача - Державна казначейська служба України, у судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені в установленому законом порядку. В установлений судом строк надали відзив на позов, де просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, бо жодних прав та інтересів позивача відповідач не порушував, у правовідносини з ним не вступав, ніякої шкоди йому не завдавав й не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів, в зв`язку з чим Казначейство не повинно бути відповідачем у справі; дії органів досудового розслідування чи Казначейства стосовно позивача незаконними не визнавались; позивачем не доведено та не підтверджено ніякими доказами причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та його моральними стражданнями; відсутнє належне обгрунтування розміру моральної шкоди.

Прокурор, якого за його заявою ухвалою суду було залучено до участі в справі для здійснення представництва інтересів держави, в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданому суду відзиві на позовну заяву з вимогами позивача не погодився та зазначив, що позивачем не доведено в чому полягає заподіяна йому моральна шкода.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою поліцейського роти №2 БПП в м.Борисполі Управління патрульної поліції Київської області від 30 червня 2019 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2019 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, постанову поліцейського роти №2 БПП в м.Борисполі Управління патрульної поліції Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП скасовано, а провадження у справі закрито.

Так, згідно зі ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу, а п.4 ч.1 ст.2 даного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.3 Закону №266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Положеннями ст.4 Закону №266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до пп.2, 3 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015р., Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Згідно з пп.1 п.35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р., Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відшкодування громадянинові шкоди згідно Закону №266/94-ВР за рахунок коштів державного бюджету, обслуговування якого забезпечує Державна казначейська служба України, передбачено й Положенням №6/5/3/41.

Тому, з урахуванням викладених обставин та вимог чинного законодавства суд вважає необгрунтованими твердження Державної казначейської служби України про неможливість виступати останньою відповідачем у даній справі.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.01.2018р. по справі №454/1642/16-ц, правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц, а також не суперечить п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення на нього посадовою особою управління патрульної поліції штрафу, має відбуватися у відповідності до вимог ч.6 ст.1176 ЦК України, тобто на загальних підставах, які регламентовані приписами ст.23, 1167 ЦК України.

Так, за змістом положень ст.23 ЦК України, ст.4 Закону №266/94-ВР, п.17 Положенням №6/5/3/41 відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Європейський суд з прав людини вважає, що деякі форми моральної шкоди, включаючи емоційну пригніченість, за самою їх природою не завжди можуть бути підтверджені якимось конкретним доказами (п.52 рішення в справі «Ракевич проти Росії» від 28.10.2003р., п.96 рішення в справі Abdulaziz , Cabales and Balkandali v. the United Kingdom від 28.05.1985р.).

А тому суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу він переніс певний стрес, перебував у нервовому напруженні, було порушено його душевне благополуччя, він був вимушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя шляхом оскарження до суду постанови поліцейського з метою відновлення своєї репутації та спростування сумнівів щодо його професійної некомпетентності, що свідчить про спричинення позивачу моральної шкоди.

Водночас суд не може повністю погодитися з наведеним позивачем розрахунком завданої йому моральної шкоди.

Зокрема, вірним є покладення в основу розрахунку саме розміру мінімальної заробітної плати на 2019 рік в сумі 4173 грн, оскільки це передбачено ч.3 ст.13 Закону №266/94-ВР, п.17 Положення №6/5/3/41, Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» та узгоджується з роз`ясненнями п.9, 14 постанови ПВСУ №4.

Посилання ж відповідача Державної казначейської служби України у відзиві на необхідність застосування розрахункової величини в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» є безпідставними, оскільки ці положення Закону стосуються застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при обчисленні окладів, заробітної плати, інших виплат, пов`язаних з оплатою праці, й не поширюють свою дію на спірні правовідносини, так як предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди.

Натомість, визначаючи період, за який підлягає стягненню моральна шкода, позивач пов`язує з незаконним накладенням на нього штрафу, що мало місце після винесення поліцейським постанови від 30 червня 2019 року, її оскарження до суду та до дати закриття виконавчого провадження, що тривало до 11 грудня 2019 року (розрахунковий період становить 5 місяців, а тому розмір відшкодування моральної шкоди 22345,74 грн).

Зважаючи на характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, відновлення, відсутності тяжкості вимушених змін у його життєвих, виробничих і соціальних стосунках, з урахуванням засад розумності, виваженості, справедливості та співрозмірності суд вважає за необхідне зменшити вказаний розмір морального відшкодування до 2000 грн, що узгоджується з положеннями п.9 постанови ПВСУ №4.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Оскільки згідно з п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовів даної категорії судовий збір не справляється, а тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-84, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), за рахунок Держави ОСОБА_2 з державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, 2000 (дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.М. Ходіч