Провадження № 2/752/1263/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.09.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Медведєвої К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Зуйської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Зуйської селищної ради про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 4,01 га, яка розташована в смт. Зуя, Білогірського району, Автономної Республіки Крим.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно заповіту від 30.10.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Білогірської державної нотаріальної контори АР Крим Алексєєвою Л.Є., ОСОБА_2 , бабуся позивача, заповідала йому все своє майно, яке до її смерті буде їй належати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Після смерті бабусі позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

В подальшому в зв`язку з анексією АР Крим в 2014 р. у нього виникли складнощі щодо отримання документів, які зберігались на території Криму, і в 2018 р. він отримав ряд документів, у т.ч. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КМ № 0186607 згідно якого його рідному дядьку, сину ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , належала земельна ділянка, розташована в смт.Зуя, Білогірського району, АР Крим, розміром 4,01 га.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_3 , тобто спадкоємицею першої черги і оскільки проживала разом з сином прийняла спадщину.

З огляду на викладене, земельна ділянка в смт.Зуя, Білогірського району, АР Крим належала ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті сина і входила до спадкової маси.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у визначений законом спосіб, оскільки заведена спадкова справа на території АР Крим і вона до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавалась, з огляду на що він просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 в судовому порядку, оскільки у інший спосіб таке право не може бути оформлено.

21.12.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

19.11.2019 р. закрито підготовче провадження у справі.

На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що у інший спосіб позивач позбавлений можливості оформити своє право власності в порядку спадкування після смерті бабусі, оскільки спадкова справа була заведена державним нотаріусом АР Крим, і в подальшому її нотаріальна діяльність була припинена,а матеріали нотаріальної справи не передані до державного архіву.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є онуком ОСОБА_2 , 1923 р.народження.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт, який 30.10.2008 р. посвідчений державним нотаріусом Другої Белогірської державної нотаріальної контори АР Крим в Україні Алексєєвою Л.Є., зареєстрований в реєстрі за № 4499, відповідно до якого ОСОБА_2 заповідала все свої майно, що належить їй на момент смерті ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постіно із спадкодавцм, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В силу положень ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу АР Крим Алексєєвої Л.Є., яка 25.10.2013 р. видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку, що розташована на території Зуйської селищної ради Білогірського району АР Крим, лот № НОМЕР_7,НОМЕР_8 , ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,2288 га.

В подальшому, позивач отримав інформацію про належність ОСОБА_3 земельної частки (паю), яка розташована в п.Зуя Білогірського району АР Крим, площею 4,01 га, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .

На момент смерті ОСОБА_3 його мати - ОСОБА_2 , була зареєстрована та проживала разом з ним, а отже фактично прийняла спадщину.

Однак, за життя ОСОБА_2 не оформила своє право у визначений законом спосіб на земельну ділянку площею 4,01 га, яка розташована в смт. Зуя, Білогірського району, Автономної Республіки Крим після смерті сина, однак в силу положень ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

АР Крим є тимчасово окупованою територією.

В силу положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ст.9 Закону Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.11-1 Закону у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу АР Крим.

На момент звернення до суду позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права та отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 4,01 га, яка розташована в смт. Зуя, Білогірського району, Автономної Республіки Крим за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у інший спосіб ніж визнання в судовому порядку право власності на спадщину за заповітом він позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

З урахуванням викладених обставин позов підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Зуйської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 4,01 га, яка розташована в смт. Зуя, Білогірського району, Автономної Республіки Крим.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя