СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5757/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕРІАЛ`ЛТД» (02140, м. Київ, вул Ревуцького,42Б, оф.1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АСТЕР-ФІНАСНС» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри,9, км.34), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи, які не заявляють вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Тарасова Юлія Георгіївна (04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда,10А); Акціонерне товариство «Банк Богуслав» (04060, м. Київ, вул. Вавілових,15А); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ); ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року адвокат Кравченко В.В., яка діє в інтересах ТОВ «Торговий дім Імперіал`ЛТД» звернулася до Святошинського районного суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «ФК «Астер-Фінанс» та ОСОБА_2 від 14.09.2018р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г., зареєстрований в реєстрі № 625.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження .

В позовній заяві представник позивача також просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження майна, що є предметом іпотеки, зокрема вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на предмет іпотеки: нежитлове приміщення, склад, загальною площею - 276,00 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

В обгрунтування заяви посилалася на те, що згідно п. 3.3.4, 3.3.5 Договору іпотеки, міститься відповідні застереження, які дають право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, із застосуванням приписів ст.37 ЗУ «Про іпотеку». Позивач стверджує , що є реальна загроза відчуження його майна, та як наслідок, ускладнення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення заявлених позовних вимог , а тому просить суд забезпечити даний позов шляхом заборони відчуження майна, що є предметом іпотеки, зокрема вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на предмет іпотеки: нежилі приміщення з №1 по №13, загального площеною - 276,00 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час виконання рішення суду у конкретній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається співмірності та не доведено, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду, оскільки доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки предметом вказаного спору є договір відступлення права вимоги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕРІАЛ`ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АСТЕР-ФІНАСНС», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Тарасова Юлія Георгіївна; Акціонерне товариство «Банк Богуслав»; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко