Справа № 226/1098/20

Справа № 226/1098/20
Провадження № 2-н/226/165/2020
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

30 квітня 2020 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Петунін Ігор Владиславович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заяви просила стягнути з нього на свою користь, на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 18 років, починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. До заяви про видачу судового наказу додано клопотання стягувача про витребування ідентифікаційного коду боржника.

Вивчивши матеріали заяви, суддя вважає, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України перелічено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, серед них вимога передбачена п. 4 ч. 1 даної статті, згідно з якою, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорювання батьківства (материнства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, до них додане клопотання про витребування ідентифікаційного коду боржника.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Таким чином, відсутність відомостей про РНОКПП боржника, унеможливлює розгляд заяви про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів.

Стягувачем заявлено клопотання про витребування РНОКПП з податкового органу.

На відміну від позовного провадження, у наказаному провадженні не передбачено вирішення клопотань сторін по справі, а тому, у видачі судового наказу слід відмовити.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення до суду з тими самими вимогами у порядку позовного провадження або подати заяву про видачу судового наказу з виправленими недоліками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя І. В. Петунін