ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року

м. Черкаси

справа № 695/403/20 провадження № 22-ц/821/973/20 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Плешканівська сільська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Плешканівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в :

Описова частина

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Плешканівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що 16 грудня 2004 року між позивачем та ПСП «Плешкані» було укладено договір оренди землі строком на 10 років. Термін дії договору оренди закінчився 16 грудня 2014 року.

Вказує, що на даний час будь-яких договорів на оренду належної позивачу земельної ділянки між ОСОБА_1 та ПСП «Плешкані» не укладалося, тобто починаючи з 2015 року ПСП «Плешкані» незаконно користуються вказаною земельною ділянкою.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Плешканівської сільської ради про створення комісії щодо визначення збитків з приводу самовільного використання земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 .

Рішенням Плешканівської сільської ради від 30 вересня 2019 року № 76 було відмовлено у створенні комісії, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_1 просить визначити розмір збитків починаючи з 2014 року, а на той час Постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 року не уповноважувала виконавчі органи сільської ради на створення таких комісій.

Проте, позивач вважає, що таке рішення Плешканівської сільської ради не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

В зв`язку з вищевикладеним просить суд зобов`язати Плешканівську сільську раду створити комісію для визначення збитків з приводу самовільного використання земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ЧР № 013549 від 03 лютого 2003 року належить земельна ділянка площею 3,44 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із них ріллі 2,97 га, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо визначення розміру збитків у межах та у спосіб визначених чинним законодавством.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Плешканівської сільської ради, про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду мотивована тим, що із змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що останній звернувся до суду із позовом до сільської ради та фактично просить суд зобов`язати відповідача вчинити владні функції із створення відповідної комісії, порядок створення якої визначено нормами чинного законодавства.

Такий спір не може бути визнаний як цивільно-правовий, оскільки він пов`язаний із вчиненням чи не вченням органом місцевого самоврядування владних повноважень, зокрема створення чи відмова у створенні комісії у порядку, які визначені нормами чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 25 лютого 2020 року.

Просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Плешканівської сільської ради про зобов`язання вчинити певні дії та направити справу для продовження розгляду позову по суті.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вірно було визначено предметну юрисдикцію даного спору вказавши у своїй ухвалі проте, що позивач просить зобов`язати відповідача вчинити управлінські функції із створення комісії. Також судом не взята до уваги правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року № 917/902/18, мотивуючи свою позицію тим, що предметом даної Постанови являється рішення про затвердження акту щодо визначення збитків.

Зазначено, що судом першої інстанції було допущене істотне порушення застосування норм процесуального права, оскільки даний позов має розглядатися в порядку цивільного судочинства так як має приватно правовий характер.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не може бути визнаний як цивільно-правовий, оскільки він пов`язаний із вчиненням чи не вчиненням органом місцевого самоврядування владних повноважень, зокрема створення чи відмова у створенні комісії у порядку, які визначені нормами чинного законодавства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 4. КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

П.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-766апп18 від 03 жовтня 2018 року, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-160апп18 від 28 березня 2018 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 917/902/18 від 27 березня 2019 року.

Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про зобов`язання Плешканівську сільську раду створити комісію для визначення збитків з приводу самовільного використання земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ІІ-ЧР № 013549 від 03 лютого 2003 року належить земельна ділянка площею 3,44 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із них ріллі 2,97 га, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо визначення розміру збитків у межах та у спосіб визначених чинним законодавством

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право власності, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

При цьому, в разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про створення комісії для визначення збитків з приводу самовільного використання земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після своєї реалізації) подальше оспорювання акта про визначення збитків фізичною чи юридичною особою має вирішуватися не в порядку адміністративної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Отже, колегія судів дійшла до висновку, що спірні правовідносини стосуються порушення права власності на земельну ділянку, стосовно якої позивачем заявлені вимоги до суб`єкта владних повноважень щодо незаконності їх дій чи бездіяльності та виходить за межі компетентності адміністративного суду, а тому підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а матеріали справи підлягають поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Плешканівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії скасувати, матеріали цивільної справи направити до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).

Повний текст виготовлено 02 червня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак