ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1017/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом про визначення частки померлої дочки ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 , спадкодавець) у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , якою остання володіла спільно з чоловіком ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4 , відповідач).

Позов обґрунтований такими обставинами. В період шлюбу дочка позивача ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_4 за рахунок спільних коштів подружжя придбали квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Позивач як спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус не зможе видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спірну квартиру оформлений на відповідача.

Посилаючись на положення сімейного законодавства, які визначають презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, та рівність часток майна дружини та чоловікау спільному майні, позивач просить визначити, що часткаспадкодавця ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру становить Ѕ її частину.

Ухвалою від 17.09.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , третя особа) пояснив, що він підтримує позов з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав пославшись на те, що спірна квартира є особистою власністю відповідача. Вказав, що спірна квартира була придбана за кошти, отримані за кредитним договором, зобов`язання за яким виконувались відповідачем, а доказів спільності майна позивачем не надано.

Заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

20.07.2008 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб (а.с. 13).

В період шлюбу подружжя набуло у власність однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маловацькою Н.А., запис у реєстрі № 1205 (а.с. 17-22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

Згідно з даними витягу зі Спадкового реєстру Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою 12.08.2019 відкрито спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_6 № 478/2019, номер у спадковому реєстрі: 64592585 (а.с. 16).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами статті 65 цього Кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз наведених норм сімейного законодавства та положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), дає підстави для висновку, що у разі придбання майна у період зареєстрованого шлюбу спільність майна презюмується, а тягар доказування відсутності спільного майна покладається на сторону, яка це оспорює.

Та обставина, що спірна квартира була придбана за кредитні кошти, отримані на підставі укладеного відповідачем кредитного договору, не має значення для вирішення даної справи, оскільки кредитний договір укладався і зобов`язання за ним виконувались у період зареєстрованого шлюбу.

Більше того, на виконання вимог статті 65 СК України ОСОБА_6 надавала нотаріально посвідчену згоду на придбання її чоловіком спірної квартири, про що зазначено у пункті 8 договору, що є ще одним доказом укладення договору в інтересах сім`ї.

Отже ураховуючи, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана у період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , при цьому жодних доказів відсутності спільного майна відповідачем не надано, дана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності.

За приписом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 1 статті 1226 цього Кодексу визначає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Судом встановлено, що заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила, а тому відповідно до положень статей 1258, 1261 ЦК України право на спадкування усього належного їй майна одержали спадкоємці за законом першої черги, а саме: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_3 (а.с. 22), чоловік ОСОБА_4 та їх спільна дитина.

Перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України), отримання якого є правом спадкоємця, водночас норма частини 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Покладаючи на спадкоємців обов`язок отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законодавець тим самим забезпечує їх можливістю реалізовувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна.

Стаття 71 Закону України «Про нотаріат» визначає, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

За положеннями підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 292/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно підпункту 4.21. пункту 4 Глави 10 цього Порядку при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на -1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм та положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України суд дійшов висновку, що у разі оформлення правовстановлюючого документа на набуте у шлюбі нерухоме майно не на ім`я спадкодавця, нотаріус вправі визначити частку померлого у спільній сумісній власності лише за згодою другого з подружжя.

Отже ураховуючи, що відповідач не визнає право своєї померлої дружини на частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, а позивач після смерті дочки на підставі закону набула право на спадкування частини належного їй майна, але не може отримати правовстановлюючий документ на нього, і іншим шляхом захистити її право на отримання спадщини неможливо, наявні підстави для визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності в судовому порядку.

Розмір часток майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, визначається судом за правилами частини 1 статті 70 СК України, згідно з якою частки майна дружини та чоловіка у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суду не надано доказів наявності між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а отже слід виходити з того, що частки подружжя у праві власності на квартиру є рівними.

З урахуванням викладеного вимоги ОСОБА_1 про визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що часткапомерлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на майно - квартиру АДРЕСА_1 , становить Ѕ її частину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: