ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4214/20 Справа № 214/3036/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2 ) про визнання права власності, як добросовісного набувача, на автомобіль.

В обґрунтування позову посилається та те, що 11 лютого 2014 року позивач придбав автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.6», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1584, чорного кольору за довідкою-розрахунком у відповідача за 85 000 грн. Крім вказаної довідки, позивачу було передано анульоване свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Звернувшись до територіального сервісного центру з приводу реєстрації автомобіля, позивач отримав відмову через те, що на даний час довідка-розрахунок не є правовстановлюючим документом. На даний час у зв`язку зі змінами в законодавстві, позивач не має можливості зареєструвати право власності на автомобіль, що порушує його право розпорядження належним йому рухомим майном.

Тому позивач просив суд визнати за ним право власності, як добросовісного набувача, на автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.6», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1584, чорного кольору.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31.01.2008 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.6», 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна НОМЕР_3 , чорного кольору.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 850 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ФОП ОСОБА_2 , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що ані відповідач, ані його представник не були повідомлені належним чином про дату, час, та місце розгляду справи.

Апелянт звертає увагу суду на те, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки ФОП ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга представника відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача та представника, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу та його представнику судової повістки про призначення справи до розгляду на 24 липня 2019 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача та його представника без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Довідки рахунку серія ВІА №179178 від 11 лютого 2014 року, ОСОБА_1 через ФОП ОСОБА_2 придбав легковий автомобіль марки «Mitsubushi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 за 85 000 грн., який згідно облікової картки №33184366 від 28 грудня 2013 року, належав ОСОБА_4 та знятий з обліку для реалізації (а.с.7, 10).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України від 26 березня 2019 року на заяву позивача щодо реєстрації за Довідкою-розрахунком серії ВІА №179178 від 11 лютого 2014 року автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 в реєстрації позивачеві було відмовлено (а.с.11-13).

Згідно листа Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України від 05 травня 2020 року власником автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 є ОСОБА_4 та 28 грудня 2013 року зазначений транспортний засіб знятий з обліку власником для реалізації, однак на теперішній час на іншого власника не перереєстровано (а.с.79).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на автомобіль марки «Mitsubushi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 .

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Наведені вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов`язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 у редакції що діяла на час укладення сторонами, а саме 11 лютого 2014 року договору купівлі-продажу автомобіля було встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п. 8 вказаного Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема: довідка-рахунок за формою згідно із додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №941 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», скасовано використання довідки-рахунок при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. Тобто, з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не являється документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів, відповідно до Довідки рахунку, серія НОМЕР_5 від 11 лютого 2014 року ОСОБА_1 придбав через ФОП ОСОБА_2 легковий автомобіль марки «Mitsubushi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 за 85 000 грн., що належав ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до відповіді Міністерства внутрішніх справ України Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Територіального сервісного центру №1243 від 26 березня 2019 року на заяву позивача щодо реєстрації за Довідкою-розрахунком серії ВІА №179178 від 11 лютого 2014 року автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 в реєстрації позивачеві було відмовлено (а.с.11-13).

Оскільки п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388 передбачено,що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Однак, з моменту фактичного оформлення до звернення позивача до сервісного центру пройшло 5 років.

Враховуючи те, що державна реєстрація транспортних засобів передбачає певну процедуру, зокрема, надання необхідних документів і відомостей, то вирішення цього позову неможливо без залучення до участі у справі, як сторони по справі Регіональний сервісний центр в Дніпропетровській області Територіальний сервісний центр №1243 та власника легкового автомобіля марки «Mitsubushi Lancer», номер кузова НОМЕР_1 в якості сторони по справі.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ФОП ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 51 ЦПК України.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд першої інстанції відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Дана позиція викладена у п. 40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведене, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме: залученню належного відповідача до участі в справі.

При цьому слід зауважити, що на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, виходячи з того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення суду, згідно п.4 ч.3 зі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання права власності як добросовісного набувача на автомобіль, що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з таким же позовом до належних відповідачів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що до участі у справі залучено належного відповідача заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги 1 275 грн. відповідно до квитанції від 25 лютого 2020 року за №п741/8744466/1 (а.с. 67), який відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, оскільки рішення суду ухвалено на його користь.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, як передчасних.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності як добросовісного набувача на автомобіль - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 275(одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: