Справа № 226/837/20
Провадження №2/226/404/20
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

01.06.2020 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом і на обґрунтування вимог вказала, що вона на підставі договору дарування від 10.06.2002 є власником будинку АДРЕСА_1 . На теперішній час в будинку зареєстровані вона, її колишній чоловік ОСОБА_2 та їхня донька ОСОБА_3 . Але більше одного року ОСОБА_2 у вказаному будинку не проживає, не з`являється там. Житлово-комунальні послуги позивач сплачує самостійно, і за відповідача в тому числі, що є тягарем для неї. Речей відповідача в будинку немає. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 27.03.2019. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

ІІ. Позиції сторін, заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні. Додала до викладеного у позовній заяві те, що відповідач пішов від неї в січні 2019 року, завантажив свої речі до свого автомобіля і поїхав у невідомому напрямку. Де саме він мешкає - вона не знає, з того часу на зв`язок він не виходив. Коли вона звернулася до суду з метою розірвання їхнього шлюбу, судове засідання в березні 2019 року проходило без чоловіка, він не з`явився. Будинок подарувала їй бабуся, це її особиста власність, відповідач лише прописаний у будинку. Їй важко сплачувати комунальні послуги за нього, також вона в майбутньому планує розпорядитися своєю власністю, і реєстрація там колишнього чоловіка може унеможливити це.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, повідомлявся про дату та час судового розгляду справи у встановлений цивільним процесуальним законодавством спосіб, відзиву, а також будь-яких заяв або клопотань судові не надала.

Позивачем заявлене клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підтвердження позовних вимог, яке судом задоволене.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 15.04.2020 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено справу до розгляду на 15.05.2020, відповідачеві запропоновано подати відзив на позовну заяву.

15.05.2020 через неявку відповідача та неподання ним відзиву та будь-яких заяв або клопотань розгляд справи відкладений на 01.06.2020.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України судом постановлено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, не з`явився до суду без повідомлення причин своєї неявки, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

VI. Встановлені судом фактичні обставини.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 згідно з договором дарування, посвідченого 10.06.2002 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Богатовим С.Г., реєстровий номер 2023, та зареєстрованого Димитровським БТІ в реєстровій книзі №19 за №3061 13.06.2002 (а.с.14,15).

Згідно з довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №3875 від 24.03.2020 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані власник будинку ОСОБА_1 , а також члени її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.27).

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.03.2019 у справі №226/44/19 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , укладений 09.02.1996, розірвано (а.с.30-31). Рішення набрало законної сили 02.05.2019.

Як вбачається з акту фактичних обставин не проживання особи, що зареєстрована, №162 від 26.03.2020, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але з січня 2019 року і по т.ч. там не мешкає (а.с.28).

З показів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є сусідами позивача, встановлено, що дійсно відповідач не з`являється за місцем своєї реєстрації з січня 2019 року, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, ніяких відомостей про нього та місце його перебування немає.

V. Норми права, що застосовуються судом, і оцінка суду.

Правовідносини в даній справі регулюються Цивільним кодексом України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Судом встановлено, що відповідач свого часу вселився у спірний будинок в якості члена сім`ї (чоловіка) власника будинку, був зареєстрований там за волею позивача 11.02.2004 і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач наразі членом сім`ї позивача не є, оскільки шлюб між ними розірвано, спільно вони не проживають, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. Тому право ОСОБА_2 на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Касаційним цивільним судом Верховного Суду у постановах від 16.01.2019 у справі №243/7004/17-ц, від 14.08.2019 у справі №702/101/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,263-265,280-284,288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про його перегляд відповідачем та подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До наведених вище строків застосовуються положення пункту третього розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлений 05.06.2020.

Суддя: В.С. Салькова