Справа № 697/176/20
Провадження № 2/697/298/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Льон О.М.

з участю секретаря с/з - Дрянової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. В обгрунтування позову зазначено, що 23.09.2011 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.03.2017 шлюб між сторонами було розірвано. З того часу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Аліменти, які стягнуто рішенням суду від 14.03.2017, вчасно не сплачує. Позивач має у власності квартиру, в якій проживає та зареєстрована разом з сином. В даній квартирі для сина створені всі необхідні умови для його комфортного проживання, розвитку та відпочинку, дитина забезпечена всіма необхідними матеріально-побутовими умовами. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, а навпаки вчиняє перепони та не надає позивачу дозвіл на виїзд за кордон для відпочинку разом з сином. У зв`язку з викладеним, просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю. Також просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з оплатою послуг адвоката.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в підготовче засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підтримують, щодо стягнення судових витрат відмовляються.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Костенко Н.Г., у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що з метою забезпечення законних інтересів дитини необхідно визначити проживання дитини з матір`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.03.2017 по справі № 697/295/17 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 12.03.2017 (а.с. 8).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 11-15/6122 від 05.09.2019, виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області (а.с 11) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 179760714, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 ( а.с. 15).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2017 по справі № 697/296/17 з відповідача стягнуто аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1355 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2017 і до його повноліття (а.с. 9).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що ОСОБА_2 має заборгованість станом на 11.10.2019 в розмірі 48275,00 грн. ( а.с. 14).

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 17.02.2020 звернувся з письмовою заявою до Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, з якої вбачається, що він надає свою згоду на проживання його сина ОСОБА_3 , 2013 року народження, разом з матір`ю ОСОБА_1

Представник Органу опіки та піклування Костенко Н.Г. в письмовій заяві вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, рішення ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, рішення ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

За змістом ст. 185 СК України та відповідно до роз`яснень викладених в п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» додаткові витрати на дитину, в розумінні сімейного законодавства, це витрати викликані обставинами, які є особливими у житті дитини. Крім того у випадку фінансування таких витрат наперед, суд має бути впевненим, що такі особливі обставини обов`язково будуть існувати в майбутньому та потребуватимуть конкретних витрат.

З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, його потреб, інтересів та усталеного способу життя який склався на момент вирішення справи, перешкод для визначення місця проживання дитини з маті`рю, при розгляді даної справи судом не встановлено.

Своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав, позов визнав.

В той же час ОСОБА_2 не позбавлений батьківських прав, а тому може у встановленому законом порядку реалізовувати свої права щодо сина.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, - розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку передбачених ч.5 ст. 157 СК України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір в сумі 840,80 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п. 9 ЗУ "Про судовий збір".

Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 420,40 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачкою при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору 420,40 грн. компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст. 3,9,18 Конвенції про права дитини, ст. 141, 160, 161, 185 Сімейного Кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 89, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір в розмір 420,40 грн. Іншу частину судового збору 420,40 грн. компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду .

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення "ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені цим судовим рішенням процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Головуючий О . М . Льон