Справа № 212/2729/20
У Х В А Л А

щодо примусового проникнення до житла

23 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Федотова К.Е., порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сокол Г.Л. про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2020 року державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сокол Г.Л. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання наказів господарських суддів України про стягнення з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради суму грошових коштів на загальну суму 424580 гривень 85 копійок.

Боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є власником частки квартири у розмірі 1/3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем систематично здійснювались виходи за місцем мешкання боржника по АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, проте двері квартири жодного разу ніхто не відчини, про що складено відповідні акти державного виконавця.

У зв`язку з вищевикладеним державний виконавець просить суд вирішити питання про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . за адресою: АДРЕСА_1 .

23 квітня 2020 року суддя Жовтневого районного суду мста Кривого Рогу Дніпропетровській області Дехта Р.В. отримав вищезазначене клопотання.

В судове засідання в день надходження подання та в день отримання подання суддею, державний виконавець не з`явився, матеріали виконавчого провадження суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

З урахуванням вказаної норми, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників судового розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Спірні правовідносини регулює Закон України «Про виконавче провадження», в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIІІ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Статтею 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що звертаючись із поданням про примусове проникнення до житла, виконавець має довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З вищевказаних норм законодавства вбачається, що звертаючись з поданням про примусове проникнення, державний виконавець не може обмежуватись лише наведенням переліку проведених виконавчих дій, а повинен зазначити, в чому полягає необхідність примусового проникнення в житло та навести докази, які підтверджують свідоме ухилення боржника від виконання рішення.

Надані державним виконавцем акти не містять відомостей щодо ухилення боржника від виконання рішення та обізнаності про час та місце вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст. 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканим.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що примусове проникнення до житла іншої особи, що не є боржником у виконавчих провадженнях може порушувати гарантовані Конституцією України права щодо недоторканості житла власників будинку та осіб, які там проживають, суд вважає, що подання про примусове проникнення до житла є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.30 Конституції України, Законом України „Про виконавче провадження, ст. 439 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сокол Г.Л. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до квартири АДРЕСА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, а особам які не приймали участь під час проголошення у той же час з дня отриманні копії ухвали суду.

Суддя Р. В. Дехта