Провадження № 4с/205/14/20
УХВАЛА
27 травня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі :
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Далакян Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -
В С Т А Н О В И В :
Заявник 24 лютого 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною скаргою.
Посилаючись на викладені обставини скарги заявник просить суд визнати неправомірними постанови про відкриття виконавчих проваджень від 23.12.2019 року №60931421, від 23.12.2019 року №60931423; зобов`язати Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській обл.. усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст..ст.128-129 ЦПК України.
Заявник до суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.
Представник Новокодацького ВДВС у м.Дніпрі ПСМУ МЮ (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився. До суду надіслав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Вимоги скарги не визнає. У відзиві на скаргу проти вимог заперечує та зазначає, що зведене виконавче провадження здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, права та інтереси заявника порушено не було, у зв`язку із чим вимоги скарги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні скарги, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що на виконанні в Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження №60932213, до складу якого входять ВП №60931423 та ВП №60931421, про примусове виконання виконавчих листів виданих Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 14.04.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» боргу за кредитним договором в розмірі 13 191,86 доларів США, що станом на 23.12.2019 року за курсом НБУ становить 308 188,76 грн., та судового збору 1 053,76 грн.
З матеріалів ВП №60932213 вбачається, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14.04.2014 року видано виконавчі листи про примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2013 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №6727172 від 26.08.2008 року у розмірі 13 191,86 доларів США та судового збору в сумі 1 053,76 грн.
Строк пред`явлення до виконання зазначено до 10.12.2014 року.
Виконавчі документи неодноразово перебували на виконанні та повертались стягувачу, про що свідчать відмітки державного виконавця від 12.12.2014 року, 03.08.2015 року, 19.12.2016 року.
Востаннє виконавчі документи повернуті стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
У свою чергу, 20 листопада 2019 року представник ТОВ «АНСУ» звернувся до Новокодацького ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявами про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 30.11.2016 року) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).
Частиною 5 вказаної статті визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
У відповідності до ст.. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 30.11.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, враховуючи ту обставину, що заявник, будучи правонаступником прав вимоги після ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», звернувся до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявами про відкриття виконавчого провадження до закінчення строку пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів виданих Ленінським районним судом м. Дніпропетровська14.04.2014 року, а саме: 20 листопада 2019 року, а сам строк безпосередньо закінчувався 19.12.2019 року, що вираховується із відмітки на виконавчих документах здійснених державним виконавцем ОСОБА_2 з урахуванням положент ст.. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 30.11.2016 року), то твердження заявника щодо пропуску строку пред`явлення є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, будь-яких порушень прав заявника як то зазначає заявник у вимогах скарги, які підлягають поновленню, судом не встановлено.
Згідно із ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, за своїм власним переконанням суд приходить до висновку, що вимоги скарги є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку із чим, задоволенню не підлягають.
На підставі вищевикладеного та керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 450-452 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений ст.. 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 10.06.2020 року.

Суддя В.С. Шавула