Справа №621/243/20
Пр. №2/621/350/20
Рішення

Іменем України

(заочне)

13 травня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в заочному порядку цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

30.01.2020, від представника АТ КБ "Приватбанк" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.06.2014 в розмірі 21358 грн 39 коп. та судових витрат в розмірі 2102 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.06.2014 між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладенні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем карткових рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з частиною 2 статті 642 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідно до п. 2.1.1.3.1 Договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Позивач АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статтями 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України та п. 2.1.1.3.5 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 09.12.2019 за нею рахується заборгованість в загальному розмірі 21358 грн 39 коп., яка складається з наступного:

- 12859 грн 90 коп. - заборгованості за тілом кредита;

в т.ч. 12859 грн 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

- 2254 грн 04 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит;

- 4751 грн 19 коп. - нарахована пеня;

а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина);

- 993 грн 26 коп. - штраф (процентна складова).

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій він просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду повторно в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала.

Згідно довідки Бірківського сільського голови Зміївського району Харківської області від 10.02.2020 за № 199/02-19, адресою зареєстрованого місця проживання відповідача значиться: АДРЕСА_1 (а. с. 53).

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Згідно частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 24.06.2014 між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір № б/н. Згідно умов зазначеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 20).

Відповідно до п. 2.1.1.3.1 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Взяті на себе зобов`язання по договору № б/н від 24.06.2014 банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № б/н від 24.06.2014 належним чином не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 , станом на 09.12.2019 має заборгованість у сумі 21358 грн 39 коп., яка складається з наступного: 12859 грн 90 коп. - заборгованості за тілом кредита (в т.ч. 12859 грн 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита); 2254 грн 04 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит; 4751 грн 19 коп. - нарахована пеня; а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина); 993 грн 26 коп. - штраф (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості наданим позивачем, в якому відображені відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, комісії та пені (а. с. 8 - 19).

Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Надані АТ КБ "Приватбанк" докази, підтверджують виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору № б/н від 24.06.2014 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За загальними правилами, що випливають з положень статей 11 - 14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622 - 625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т. ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Водночас, слід взяти до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500 грн - штраф (фіксована частина); 993 грн 26 коп. - штраф (процентна складова) за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустила порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 09.12.2019 у сумі 19865 грн 13 коп., яка складається з наступного:12859 грн 90 коп. - заборгованості за тілом кредита (в т.ч. 12859 грн 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита); 2254 грн 04 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит; 4751 грн 19 коп. - нарахована пеня.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (93,00%) до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 527, 530, 549, 1050, 1054 Цивільного кодексу України суд -

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Першотравневе, Зміївського району Харківської області, ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, №1-Д, суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.06.2014, станом на 09.12.2019 у розмірі 19865 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн 13 коп., які перерахувати на рах. НОМЕР_2 , МФО 305299, .

В частині позову щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" штрафів: 500 грн (фіксованої частини); 993 грн 26 коп. (процентної складової) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Першотравневе, Зміївського району Харківської області, ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1954 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн 86 коп., які перерахувати на рах. НОМЕР_2 , МФО 305299, .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 13 травня 2020 року.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В.В. Шахова