Повадження № 2/638/4183/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Рассохи В.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши в порядку позовного провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, третя особа Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, в обґрунтування якого вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, даний шлюб є фіктивним, бо його укладено позивачем та відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, про що винесено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/14980/19 від 16 червня 2020 року. Також, факт фіктивності шлюбу було встановлено на підставі вироку Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/17598/18.

Під час розгляду у Дзержинському районному суді м. Харкова справи № 638/14980/19 про визнання шлюбу фіктивним позивачка була вагітною та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу про народження дитини, батьком дитини записаний ОСОБА_2 , оскільки сторони ще були офіційно одружені, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі про визнання фіктивним ще не було винесено. Позивачка також зазначила, що біологічним батьком дитини ОСОБА_3 є інший чоловік, а не відповідач по справі.

Позивачка просила суд виключити відомості про відповідача ОСОБА_2 , як батька з актового запису про народження № 89 від 11 березня 2020 року, складеного Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або його правонаступника внести до актового запису № 89 від 11 березня 2020 року, складеного на ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (за її вказівкою, матері дитини), наступні зміни: вказати батьком дитини - ОСОБА_4 , змінити «по батькові» дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Від відповідача та третьої особи відзив на позовну заяву не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідач викликався в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 26 жовтня 2020 року, без участі позивачки та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 121 Сімейного кодексу України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цього Кодексу.

За змістом статей 122, 125, 126 Сімейного кодексу України походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження.

Судом встановлено, що 11 квітня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (повторно) серії НОМЕР_1 , виданого 05 вересня 2019 року Московським районним у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11 березня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 23). Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громдян щодо актового запису про народження вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер актового запису - 89, дата складання - 11 березня 2020 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис - Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відомості про батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про матір: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/17598/18, який набрав законної сили, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України. Даним вироком встановлено, що «на початку квітня 2018 року ОСОБА_8 , діючи умисно, в групі та повторно, домовився з ОСОБА_9 про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України шляхом усунення перешкод, а саме надання фіктивного свідоцтва про шлюб, громадянину Республіки Ірак, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі, маючи злочинний умисел, направлений на сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи в складі групи, підшукав на території м. Харкова громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка через тяжке матеріальне становище за грошову винагороду погодилась оформити «фіктивний» шлюб з невідомим їй раніше іноземцем та надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування з правоохоронними органами.

10.04.2018, приблизно в 11 год., ОСОБА_9 , реалізуючи спільний умисел, зустрівся з ОСОБА_1 поблизу ресторану «МсDonald's», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Науки, 9Б, де повідомив мету та умови укладання шлюбу з іноземцем, після чого ОСОБА_9 з ОСОБА_1 прослідували в приміщення офісу №26 за адресою: м. Харків, пр. Науки, 5, де ОСОБА_1 надала копію свого паспорту, на якій власноручно написала свій мобільний телефон».

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання шлюбу фіктивним, задоволено. Визнано недійсним шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який був зареєстрований 11 квітня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 308. Зобов`язано Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести відповідний запис про визнання недійсним за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який був зареєстрований 11 квітня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 308.

У частині четвертій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) вказано, що «преюдиціальність» - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта».

Як зазначено вище, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який був зареєстрований 11 квітня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 308.

Отже, обставини недійсності укладеного 11 квітня 2018 року між позивачкою та відповідачем шлюбу внаслідок його фіктивності, не підлягають доказування в даній справі відповідно до положень частини четвертої статті 82 ЦПК України.

В частині 2 статті 40 Сімейного кодексу України зазначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 44 Сімейного кодексу України, яка встановлює час, з якого шлюб є недійсним, передбачено , що у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, є недійсним від дня його державної реєстрації.

Отже, оскільки заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року визнано недійсним шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який був зареєстрований 11 квітня 2018 року, тому відповідно до положень ст. 44 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами по справі є недійсним з моменту його державної реєстрації.

При цьому, частиною 2 ст. 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Отже, та обставина, що шлюб, який визнаний недійсним за рішенням суду, є недійсним від дня його державної реєстрації, не нівелює положення частини 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, яка передбачає, зокрема, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після визнання шлюбу недійсним, походить від подружжя

Таким чином, якщо дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після визнання шлюбу недійсним, є такою, що походить від подружжя.

Згідно зі статтею 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 133 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 Сімейного кодексу України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 Сімейного кодексу України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 11 квітня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 308, визнано недійсним заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2020 року.

Згідно свідоцтва про народження серії серії НОМЕР_2 , виданого 11 березня 2020 року Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого зазначено - ОСОБА_2 , про що Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 11 березня 2020 року складено відповідний актовий запис № 89.

Відповідно до частини 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Отже, відомості про батька ОСОБА_3 внесені до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_2 , який записаний батьком дитини, у встановленому законом порядку не оспорив своє батьківство і таких позовних вимог не заявив.

Предметом у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Клопотання про проведення експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною та ОСОБА_2 не заявлялось і таке експертне дослідження не призначалось. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсутності спорідненості між дитиною та ОСОБА_2 .

Частина 3 статті 122 Сімейного кодексу України надає право подружжю, а також жінці та чоловікові, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка(колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Окрім того, за змістом ч. 2 ст. 138 Сімейного кодексу України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Системний аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що у разі лише подання іншою особою заяви про своє батьківство може бути задоволена вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження.

Однак, у даній справі відсутні відомості щодо подання іншою особою заяви про своє батьківство щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 766/20974/17, від 26 листопада 2019 року у справі № 766/12749/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 2020/3249/16-ц.

Із урахуванням зазначеного, встановивши обставини, необхідні для вирішення справи, оцінивши всі надані сторонами докази в сукупності, проаналізувавши норми Сімейного кодексу України, суд враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не оспорив своє батьківство щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсутності спорідненості між дитиною та ОСОБА_2 , а також відсутні відомості щодо подання іншою заяви про своє батьківство щодо ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вказані обставии виключають можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про ОСОБА_2 як батька дитини з актового запису про народження дитини, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Позовна вимога про зобов`язання Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) або його правонаступника внести до актового запису № 89 від 11 березня 2020 року, складеного на ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України (за її вказівкою, матері дитини), наступні зміни: вказати батьком дитини - ОСОБА_4 , змінити «по батькові» дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 », є похідною від позовної вимоги про виключення відомостей про відповідача ОСОБА_2 , як батька з актового запису про народження № 89 від 11 березня 2020 року, складеного Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про відповідача, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині щодо зобов`язання третю особу або її правонаступника внести до актового запису № 89 від 11 березня 2020 року, складеного на ОСОБА_3 .

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачкою у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця реєстрації якого: АДРЕСА_2 , про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, третя особа Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя І.П. Латка