Дата документу 02.06.2020 Справа № 554/4720/20
Провадження № 2/554/1591/2020
УХВАЛА

02 червня 2020 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості з належних працівникові при звільненні сум та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, до мого провадження надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості з належних працівникові при звільненні сум та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з належних працівникові при звільненні сум, а саме заборгованість по розрахунку з підзвітними особами на дату звільнення, в розмірі 16459,19 грн., та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум в розмірі 430 749,00 грн. за період з 07.07.2018 року по 01.06.2020 року.

Зазначену позовну заяву треба залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України в позовній заяві позивачем не зазначено вище перелічених даних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Діючим законодавствам передбачено, що підприємства, організації, установи незалежно від форми власності та видів діяльності можуть видавати своїм працівникам аванси під звіт для здійснення цими особами таких витрат.

Однак, позивач не освітив за які саме суми (заробітна плата, підзвітні суми (аванси)) не розрахувався з ним відповідач в день звільнення, не вказав які витрати понесені були ним як підзвітною особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України позивач не вказав доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначив щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, не надав оригінал довідки ПАТ «Пласт» №162 від 16.08.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Згідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, поняття «заробітна плата» та «середній заробіток» не є тотожними поняттями.

Згідно з п. п. 3.8, 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5, суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні відносяться до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду № 910/4518/16 від 30.01.2019 року зазначено, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Таким чином, суд дійшов висновку, що пільг щодо сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних працівникові при звільненні Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру: про стягнення заборгованості по розрахунку з підзвітними особами на дату звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум.

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості по розрахунку з підзвітними особами на дату звільнення та 4472,08 грн. за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум.

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини, зокрема, у своєму рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до правил ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки, дана позовна заява оформлена з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення йому ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175,185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості з належних працівникові при звільненні сум та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум- залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, про що його повідомити.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Чуванова