Справа №720/462/20
Провадження № 2/720/375/20
01 червня 2020 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
- про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,
Позивач звернувся з позовом до відповідачів, про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві власності. Відповідачі за даним позовом зареєстровані в даному житловому будинку, однак з 2008 року не проживають.
Позивач вважає, що оскільки відповідачі більше десяти років не проживає в даному будинку, просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, однак через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Просять задовольнити позов.
Відповідачі будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явилися і не повідомили суд про причину своєї неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали справи судом встановлено, що 08 січня 2008 року ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_2 , про що складений актовий запис №1 відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області.
28 липня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , про що складений актовий запис № 54 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Новоселицького районного управління юстиції у Чернівецькій області, прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_5 .
Житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1.
З акту опитування сусідів ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 21 грудня 2019 року складеного керуючою справами Мамалигівської сільської ради Думініки Олени Анатоліївни, начальником відділу соціального захисту населення Мамалигівської сільської ради Саїнчук Ольги Володимирівни, депутата Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Каштелян Валентина Віссаріоновича вбачається, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 орієнтовано з 2005 року по даний час за адресою АДРЕСА_1 не проживають.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Об`єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов`язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд аналізуючи у сукупності зазначені докази та правові норми дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з найму житлового приміщення тому у відповідності до вимог ст.71,72,109,116 ЖК України, відповідачі за даним позовом підлягає виселенню, оскільки без поважних причин не проживають за вказаною адресою та вони не відносяться до категорії осіб за яким зберігається житлове приміщення у разі відсутності більш як шість місяців.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 17 березня 2020 року, який має бути стягнутий пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі ст.71,72,116,156 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком розташований по АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком розташований по АДРЕСА_1 .
Стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду черезх десять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.