П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020року м. Київ

Справа № 760/437/19

Провадження: № 22-ц/824/6220/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк»

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кушнір С.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року АТ КБ «Приват банк» (далі - позивач, банк) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приват банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 24.11.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору давсвою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банксвої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу зобов`язався, на підставі п. 6.5 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 6.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 21.11.2018 року виникла заборгованість у розмірі 55 839,32 грн., яка складається з 20 609,48 грн - тіла кредиту, 31 133,01 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 199,72 грн - заборгованості за пенею та комісією; 250 грн - штрафу (фіксована частка); 2 647,11 грн - штрафу (процентна складова).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року позов АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2008/ року у розмірі 20 609,48 грн та 1921 грн судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Крилова О.Л. інтересах АТ КБ «Приватбанк» 21 лютого 2020 року направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією; штрафу (фіксована частка); штрафу (процентна складова) та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги Крилова О.Л. інтересах АТ КБ «Приватбанк» посилалась на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі 3 356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року у справі № 728/2873/17, від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі 3 666/388/16-ц, згідно яких не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці умови та правила були чинними під час укладення договору. На підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору та його часткового виконання відповідачем його умов скаржником до апеляційної скарги було додано виписки за період з 17.02.2014 року по 21.11.2019 року (а.с.62-88), копії довідок про умови кредитування та довідку про видані кредитні картки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 06 березня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню.

При розгляді справи районним судом було встановлено наступні обставини.

24.11.2008 року між АТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н про надання банківських послуг, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9000,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором № б/н від 24.11.2008 рокустаном на 21.11.2018 року становить 55839,32 грн., з яких: 20609,48 грн. - тіло кредиту; 31133,01 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1199,72 грн. -пеня; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2647,11 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позов АТ КБ «Приват банк»частково, суд першої інстанції, посилаючись на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, виходив із того, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо самого виду договору (кредитний або будь-який інший), а також щодо інших умов, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг, не доведено факту надання кредиту на підставі анкети-заяви від 24.11.2008 року, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам є необгрунтованими. При цьому, суд першої інстанції вважав, що анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладання між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів (тіла кредиту).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг (в цьому випадку - АТ КБ «Приват банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.

У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.

Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.

У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається із матеріалів справи, у заяві позичальника від 24 листопада 2008 року (б/н) визначена базова процентна ставка за кредитом - 2,5% на місяць на залишок заборгованості.

У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом згоду про те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними у рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 також підтвердив своїм підписом, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден оформити дану послугу (а.с.11).

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви, копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та умови та правила надання банківських послуг.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив у тому числі, крім суми кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та розміру відсотків, стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню та штрафи.

На обґрунтування вимог касаційної скарги банком надано до суду довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 , та якою передбачено, що у разі порушення позичальником терміну платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250, 00 грн + 5 % від суми позову. Банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.

Також за несвоєчасне погашення кредиту передбачена пеня = базова процентна ставка за договором/30 - нараховуються за кожний день просрочки кредита та пеня = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн/2долари США в місяць(нараховується 1 раз на місяць, при наявності просрочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прос рочки на суму більше 50 грн/10 доларів США.

При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви від 24 листопада 2008 року (а.с.12) та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» повністю.

Питання щодо обставин, які підлягають доказуванню, та достатності наданих суду доказів вирішується судом в ході підготовки справи до розгляду, однак районний суд в порушення вимог процесуального закону указаних питань не вирішував.

Тому під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом досліджено у якості нових доказів виписки за період з 17.02.2014 року по 21.11.2019 року (а.с.62-88), копії довідок про умови кредитування та довідку про видані кредитні картки.

Згідно з відомостями довідки АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карток ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 термін дії 12/11; НОМЕР_2 термін дії 11/15; НОМЕР_3 термін дії 09/15; НОМЕР_4 термін дії 08/17; НОМЕР_5 термін дії 09/18; НОМЕР_5 термін дії 09/18; НОМЕР_6 термін дії 01/18; НОМЕР_8 термін дії 04/18 (а.с.96).

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 24.11.2008 року станом на 21.11.2018, відповідно до якого заборгованість відповідача складає у розмірі 55 839,32 грн., яка складається з 20 609,48 грн - тіла кредиту, 31 133,01 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 199,72 грн - заборгованості за пенею та комісією; 250 грн - штрафу (фіксована частка); 2 647,11 грн - штрафу (процентна складова) (а.с.4-10).

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 17.02.2014 року по 21.11.2019 року(а.с.62-88). Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Отже, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України, а тому, з огляду на конкретний зміст даного договору приєднання, колегія суддів доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення у цій частині про задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1921 грн на відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 2881,50 грн за подання апеляційної скарги, а всього 4802,50 грн ( а.с. 27, 97).

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року в частині відмови в позовних вимогах про стягнення заборгованості про процентам за користування кредитом, пені, комісії та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.11.2008 року в розмірі 31 133,01 грн. -процентів за користування кредитом; 1 199,72 грн -за пені та комісії; 250 грн - штрафу (фіксована частка); 2 647,11 грн - штрафу (процентна складова), а всього 35 229,84 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять) грн. 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) сплачений судовий збір у розмірі 4802,50(чртири тисячі дві) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль