Провадження № 2/679/194/2020
Справа № 679/310/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2020 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 679/310/20,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
за участю представника позивача ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він та відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого з нього на користь ОСОБА_2 за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 березня 2017 року стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року до досягнення нею повноліття.
Поряд з цим позивач зазначає, що з кінця жовтня 2019 року син проживає разом з ним і знаходиться виключно на його утриманні, відповідач не тільки не приймає участі в утриманні дитини, але й використовує аліменти, що продовжуються стягувати з нього на її користь на сина, виключно на особисті потреби. При цьому добровільно відмовитись від їх стягнення остання не бажає.
Позивач вважає, що самоусунення ОСОБА_2 від утримання неповнолітнього сина та від виконання своїх безпосередніх материнських обов`язків, свідчить про втрату останньою права на стягнення з нього аліментів.
За вказаних обставин та відсутності між сторонами добровільної угоди про сплату аліментів, позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст.ст. 10, 180-182, 197, 273 СК України, просить звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , що стягнуті рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області по справі №679/162/17 від 24 березня 2017 року, починаючи з 01 листопада 2019 року, та стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
14 травня 2020 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що виданий відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області у справі №679/162/2017 від 24 березня 2017 року.
Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі.
14 травня 2020 року ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення даного позову.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 травня 2020 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином на 10 годину 03 червня 2020 року.
Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов у повному обсязі, з підстав зазначених у такому.
Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково. Остання не заперечувала щодо припиненні стягнення на її користь аліментів на неповнолітнього сина, оскільки такий з грудня 2019 року за їх спільним рішенням почав проживати у батька. При цьому позивач заперечила доводи відповідача щодо ненадання нею будь-якої допомоги синові, зазначивши, що після того, як син почав проживати з батьком, купувала йому одяг та доровартісні кросівки у фірмовому магазині, а також періодично давала останньому грошові кошти. Відповідач зауважила, що всі аліментні кошти, які отримала від позивача, вона зберігає для сина, на свої потреби не витратила. Зазначила, що кошти, які з грудня 2019 року по квітень 2020 року сплачені позивачем в рахунок аліментів на сина знаходяться на її рахунку, щоб в подальшому їх витратити на потреби сина. На підтвердження наявності коштів на рахунку відповідач надала довідку АТ КБ «Приватбанк» станом на 28 травня 2020 року.
Водночас позивач не визнала позов в частині стягнення з неї аліментів, оскільки вважає, що з шестимісячного віку самостійно утримувала сина та забезпечувала його усім необхідним, з позовом про стягнення аліментів звернулась до суду лише у 2017 році.
Заслухавши учасників справи та представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке.
Судом установлено, що сторони по справі є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказані обставині стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого 26 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (арк. спр. 7).
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 березня 2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року та до досягнення нею повноліття (арк. спр. 8-9).

Згідно даних обстеження умов проживання від 04 березня 2020 року, ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Для виховання, розвитку та проживання дитини за вказаною адресою створено належні умови. (арк. спр. 10).

Позивач, вказуючи на наявність підстав для звільнення його від сплати аліментів на сина на користь ОСОБА_2 та їх стягнення з відповідача на сина на його користь, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати неповнолітню дітину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Норми сімейного законодавства, які регулюють аліментні зобов`язання батьків, не передбачають можливості повного звільнення батьків від сплати аліментів, однак ст. 273 СК України, яка регулює схожі правовідносини, передбачає можливість звільнення члена сім`ї від сплати аліментів, якщо змінився матеріальний чи сімейний стан особи, яка їх сплачує, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Вказане дозволяє зробити висновок про те, що норми, які регулюють аліментні обов`язки батьків, містять прогалину в частині вирішення питання про звільнення батьків від сплати аліментів через зміни, що мають істотне значення, в числі яких є зміна місця проживання неповнолітньої дитини, яка призводить до того, що дитина проживає разом з тим з батьків, який сплачує аліменти на користь іншого батька, та перебуває безпосередньо на його утриманні.

За встановлених в ході розгляду справи обставин, на переконання суду, можливим та доцільним є застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 10 СК України та ст. 273 СК України за аналогією.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд при вирішенні спору приймає до уваги доводи позивача про те, що проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 з батьком і перебування такого на його утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою з приводу виконання обов`язку утримувати неповнолітньої дитини припинення стягнення на користь матері аліментів, які стягуються за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 березня 2017 року.

Приймається до уваги судом і позиція відповідача, яка не заперечувала у судовому засіданні щодо припинення стягнення аліментів з позивача на її користь.

Водночас, на переконання суду, стягнення аліментів з позивача слід припинити з 01 грудня 2019 року, а не з 01 листопада 2019 року, на чому наполягає останній.

При цьому суд приймає до уваги доводи відповідача щодо проживання неповнолітнього сина з батьком з грудня 2019 року, чого позивач у судовому засіданні не спростував та на підтвердження своїх доводів належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не надав.

Що стосується акту обстеження умов проживання від 04 березня 2020 року, в якому зазначено про проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком з жовтня 2019 року, то суд зауважує, що такі відомості до акту внесені особою, яка його складала зі слів неповнолітнього, який безпосередньо у судовому засіданні допитаний не був та вказаних обставин не підтвердив.

Крім того, зважаючи на вказані встановлені обставини, до задоволення підлягає і вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь аліментів на сина.

Визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, сторін, зокрема відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, а також того, що відповідач працездатна, вважає за необхідне визначити стягувані аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Визначення розміру аліментів саме у вказаній вище частці, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідатиме вимогам ст. 182 СК України.

За змістом вказаної норми при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що стосується доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення з неї аліментів на користь позивача, то такі судом відхиляються, оскільки між нею та позивачем - батьком дитини, з яким остання проживає, не досягнуто домовленості щодо участі в утриманні сина.

При цьому, суд зауважує, що згідно приписів ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Що стосується наданої відповідачем у судовому засіданні заяви про вчинення щодо неї злочину із зазначенням у ній про приниження її честі та гідності, то така є належним доказом, оскільки які не містить інформації щодо предмета доказування.

Оцінюючу надану відповідачем довідку АТ КБ «Приватбанк» станом на 28 травня 2020 року, то така, на переконання суду, свідчить лише про наявність на рахунку ОСОБА_2 коштів в сумі 23172 гривні 42 коп. і також не містить інформації щодо предмета доказування.

При вирішенні даного спору суд застосовує вимоги норм матеріального права, які містяться в ст.ст. 10, 180-182, 273 СК України, і на які вірно посилається позивач в поданому ним позові.

На підставі вищенаведеного та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, зважаючи на приписи ст. 141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 гривень 80 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 137, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити часткво.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 березня 2017 року у цивільній справі №679/162/17 (провадження №2/679/266/2017) з 01 грудня 2019 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 840 гривень 80 копійок судового збору.

Виконавчий лист, виданий Нетішинським міським судом Хмельницької області у цивільній справі №679/162/17 (провадження №2/679/266/2017) відкликати та приєднати до матеріалів цивільної справи №679/162/17 (провадження №2/679/266/2017).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суду Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ст. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 05 червня 2020 року.

Суддя О.М. Гавриленко