Справа № 740/1201/20
Провадження № 2/740/759/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря- Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що будинок АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані його батьки: ОСОБА_2 голова двору, ОСОБА_3 дружина, які володіли даним будинком в рівних частках по 1/2 кожен. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшла 1/2 частина зазначеного будинку. Його дружина ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . За життя вона залишила заповіт яким все своє майно заповідала сину ОСОБА_1 , який прийняв спадщину. Звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на вищевказаний будинок, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та неможливо встановити частку спадкового майна спадкодавцеві. В позові просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу в його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ухвали від 24 березня 2020 року справа призначена в підготовче судове засідання. Враховуючи те, що представник відповідача не заперечував задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що доречно застосувати ч. 3 ст. 200 ЦПК України в якій зазначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідкою Лосинівської селищної ради від 10.01.2020 року № 4/3/02-24 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок, який належав їм в рівних частках по 1/2 частині кожному.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Довідкою Лосинівської селищної ради від 02.03.2020року підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_2 з ним була зареєстрована та проживала за однією адресою його дружина ОСОБА_3 (а.с.10).

Довідкою Лосинівської селищної ради від 02.03.2020 року підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_2 одна (а.с.11).

Відповідно до заповіту, який міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , спадкодавець визначила своїми спадкоємцем ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданих на запит суду копій спадкових справ, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_3 прийняв на підставі заповіту її син ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 15 січня 2020 року № 00108 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано за жодним власником (а.с.13).

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської нотаріальної контори від 13 лютого 2020 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та не можливо встановити частку спадкового майна спадкодавцеві (а.с.22).

При вирішенні спірних правовідносин суд керується ст.ст. 548- 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, якими передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та ст. 1263 ЦК України, в якій вказано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Отже, дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що позивач має всі підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності на житловий будинок, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 548- 549 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст.1223 ЦК України, ст.ст.263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду Пантелієнко В.Г.