ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3363/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 травня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.,

перевіривши у порядку прийняття до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги Харківської міської ради на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року, ухвалене у складі судді Штих Т.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шоста Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування,

встановив:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року позов задоволено. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , проте позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво, а тому її порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.

22 травня 2019 року Харківська міська рада подала апеляційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Питання про відкриття апеляційного провадження вирішується другий раз.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019 року було поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження, а постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019 року про відкриття апеляційного провадження, справу передано для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (а.с. 230-236 т. 1).

При цьому в якості мотивів для скасування касаційний суд вказав, що на Харківську міську раду як на орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження. Проте зазначеного апеляційний суд не врахував при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження у справі.

Колегія суддів касаційного суду також врахувала, що ЦПК України у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги не передбачає такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, яка була передбачена абзацом третім статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Проте, оскільки право Харківської міської ради на апеляційне оскарження припинилося після спливу одного року з моменту оголошення оскарженого судового рішення суду першої інстанції (30 листопада 2016 року), то подальша зміна процесуального законодавства не свідчить про відновлення права на апеляційне оскарження Харківської міської ради.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2020 справу передано на розгляд колегії у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Яцини В.Б., суддів колегії - Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, Харківська міська рада вказала, що вона не була залучена до розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 13 Перехідних положень до ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цим Законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим Законом.

На момент ухвалення заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова ухвалене 30 листопада 2015 року був чинним ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення 30.11.2015) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України у поєднані з положеннями п.п. 7 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України застосовує висловлені у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 2-3203/07 (провадження №6-2054цс16) висновки щодо застосування цивільного процесуальних норм права у подібних правовідносинах, від яких наразі не відступив Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції на день ухвалення оскарженого заочного рішення суду першої інстанції від 30.11.2015) незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Зазначене положення закону щодо поширюється на апеляційні скарги подані з 14 січня 2012 року, тобто з дати набрання чинності Законом України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», яким внесено відповідні зміни до статті 297 ЦПК України.

Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції на день ухвалення оскарженого заочного рішення суду першої інстанції від 30.11.2015) щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що нормою ч. 1 ст. 127 ЦПК України врегульовано питання поновлення процесуальних строків, за якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі Судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, у користувача, апелянта по цій справі, був реальний публічний доступ до оскарженого рішення.

Суд апеляційної інстанції згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в наступних постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2- 1678/05 (провадження № 14-262цс19), яка не знайшла підстав для відступлення від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 2-3203/07 (провадження №6-2054цс16), зазначено, що враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України (в ред. до 15.12.2017) та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, тому суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Аналогічні правові висновки щодо застосування згаданих норм процесуального права відносно 1 річного присічного строку на апеляційне оскарження була сформульовані у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г, в якій були зазначено наступне. Згідно із статтею 93 ГПК України (аналогічна за змістом ст. 297 ЦПК у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування.

За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати дійшов висновку, що у даному випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15 грудня 2017 року, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ГПК України з 15 грудня 2017 року, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

У даній справі Харківська міська рада, яка не була учасником судового засідання, вважаючи, що згадане заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року у разі відсутності спадкоємців порушує її права на визнання спірної спадщини відумерлим майном, подала на згадане рішення суду апеляційну скаргу поштою 20 травня 2019 року, тобто значно пізніше 1- річного присічного процесуального строку після його ухвалення.

Таким чином, з урахуванням наведеного правового обґрунтування, згаданих правових позицій касаційного суду, а також - висловлені з цього приводу у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року висновки, в зв`язку з якими була скасована ухвала Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019 року про відкриття апеляційного провадження за скаргою ХМР по цій справі, які відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України є обов`язкові при новому перегляді справи - у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції внаслідок спливу річного присічного строку відмовляє у відкриття апеляційного провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного суду також зважає на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, одним із фундаментальних аспекту верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принцип можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Виходячи з обов`язку апелянта дотримуватися принципу належного урядування, публічного доступу апелянта до державних реєстрів, в яких міститься інформація про зміст оскарженого заочного рішення суду та набуття позивачкою спадщини - передбачене законом обмеження доступу до суду у даному випадку відповідає легітимній меті забезпечення правової визначеності та відповідає принципам пропорційності та верховенству права, ст.ст. 10, 11 ЦПК України.

З огляду на відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою та відповідно до п.3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" вважаємо за необхідне також повернути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір.

Керуючись ч. 4 ст. 357, 389 ЦПК України,

ухвалив :

Відмовити Харківській міській раді у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року .

Зобов`язати Управління Державної Казначейської служби у Основ`янському районі м. Харкова повернути Харківській міській раді сплачений ним судовий збір у розмірі 731,00 (сімсот тридцять одну гривню) грн.00 коп., платіжне доручення №1266, 20 червня 2019 року на розрахунковий рахунок: 0012; отримувач коштів: УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101; код отримувача: 37999628;банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);код банку отримувача: 899998; код бюджетної класифікації: 22030101, призначення платежу:;101;04059243;0110150;2800судовий збір за апеляційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року у справі № 638/11409/15-ц, Харківський апеляційний суд.

Вилучити з матеріалів справи і повернути Харківській міській раді платіжне доручення №1266, 20 червня 2019 року (а.с.74), до матеріалів справи долучити його копію.

Надіслати учасникам справи копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, а скаржнику разом з вказаною ухвалою надіслати апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами.

Справу повернути до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Н.П.Пилипчук.

О.М.Хорошевський.