Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/838/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

у складі головуючого судді- Рижого О.А.

за участю секретаря судового засідання- Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сарненська районна державна нотаріальна контора Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції про встановлення факту належності документів, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт належності документів, встановити факт прийняття спадщини та визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, що за життя належали їй. Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №032012 від 22.09.2004 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка, загальною площею 1,04 га., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Коростської сільської ради. Відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 22.09.2004 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка, загальною площею 0,69 га., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Коростської сільської ради. Позивач вказує, що звертався до нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини на своє ім`я, проте йому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення подачі вказаної заяви та у зв`язку з тим, що у вказаних Державних Актах ім`я спадкодавиці вказане ОСОБА_7 , тоді як в Свідоцтві про смерть вона Зазначена ОСОБА_7 . Іншим шляхом, ніж судовим у позивача немає можливості визнати за собою право власності на спадкове майно.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду до суду надійшла від нього заява, де він позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладене в позовній заяві, просить його задоволити та розглядати справу у його відсутності.

Представник Кричильської сільської ради в засідання також не з`явився, подав суду через канцелярію суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнали, просили суд розглядати справу у їх відсутність.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнав, просив суд розглядати справу у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне.

Встановлено, що згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №032012 від 22.09.2004 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка, загальною площею 1,04 га., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Коростської сільської ради.

Відповідно до Державного Акту Серія ЯА №034786 на право власності на земельну ділянку від 22.09.2004 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка, загальною площею 0,69 га., для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Коростської сільської ради.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 16.11.1998 року ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 13.02.1960 року, матір`ю ОСОБА_1 вказана ОСОБА_2 .

Із свідоцтва про народження ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 від 13.02.1960 року, її матір`ю вказана ОСОБА_7 .

Із Довідки, виданої керівником органу реєстрації актів цивільного стану вбачається, що ОСОБА_2 02.02.1957 року уклала шлюб із ОСОБА_12 в результаті чого набула прізвище ОСОБА_2 .

З довідки Кричильської сільської ради Сапрненського району Рівненської області від 18.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 та на день смерті вона проживала у належному їй будинку одна. Після смерті ОСОБА_7 її будинком та паєм розпоряджався її внук ОСОБА_1 .

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 названого Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. А також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, ябо якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Оскільки покійна ОСОБА_7 за свого життя мала на праві власності вищевказані земельні ділянки та ОСОБА_1 являється спадкоємцем і спадщину прийняв у встановленому законом порядку, проте наявність розбіжностей в написанні імені спадкодавиці у перерахованих вище документах та пропущення ним строку звернення до нотаріальної контори унеможливлює його оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави задоволити позов повністю.

Керуючись наведеним, ст.ст.13,81,141,200,206,263-265,268,273,315,354,355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сарненська районна державна нотаріальна контора Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції про встановлення факту належності документів, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом - задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 032018 від 22 вересня 2004 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА 034786 від 22 вересня 2004 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителем АДРЕСА_1 ), у вигляді трьох земельних ділянок загальною площею 1,04 га., право власності на які набуте на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 032018 та у вигляді двох земельних ділянок загальною площею 0,69 га., право власності на які набуте на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 034786 від 22 вересня 2004 року, після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковими земельними ділянками.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жителем АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті баби, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на три земельні ділянки загальною площею 1,04 га., на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 032018 та право власності на дві земельні ділянки загальною площею 0,69 га., на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 034786, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Коростської сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рижий О.А.