РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/903/20

12 жовтня 2020 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Пузирко В. В.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Остапенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення ним двадцяти трьох років у випадку навчання.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , однак ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання. На теперішній час син навчається на другому курсі Національної академії внутрішніх справ, на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги.

Зазначила, що відповідач є здоровим, працездатним, має офіційне місце роботи і як батько не позбавлений можливості матеріально забезпечувати сина на час продовження його навчання. В зв`язку з вищевикладеним, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання в судовому порядку.

Ухвалою судді Костопільського районного суду Рівненської області від 05.05.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 та відповідно до ухвали Костопільського районного суду від 04.06.2020 року, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача-адвокат Остапенко В.С., 04.08.2020 року надав суду відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що твердження позивача, про те що останній не приймає жодної участі в утриманні сина після досягнення ним повноліття не заслуговують на увагу та не відповідають дійсним обставинам справи. Між сином ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 дуже добрі теплі відносини. Відповідач не припиняв матеріально підтримувати сина навіть після досягнення ним повноліття та перераховує йому кошти в розмірі 1200-1300 грн. в місяць. Відповідач жодним чином не проти продовжувати надавати матеріальну допомогу синові з урахуванням його фінансового та сімейного становища.

Зазначив, що позивач не надала суду належні та допустимі докази в підтвердження заявлених позовних вимог, а також того, що остання дійсно несе будь-які витрати, пов`язані з утриманням сина та витрати його навчання.

У відповідача відсутня об`єктивна змога надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку), оскільки відповідач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6 (4 роки).

Офіційна заробітна плата відповідача є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів. Такий встановлений розмір єдиного щомісячного доходу відповідача в сумі 10 000,00 грн. підтверджує його доводи на заперечення позовних вимог щодо об`єктивної відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу у виді аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається за рахунок коштів державного бюджету в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), та з врахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, однак він згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/10 частини його заробітку.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові та відповіді на відзив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги викладені в заяві підтримала повністю та пояснила, що хоча син навчається за державним замовленням, однак потребує щоденних витрат на харчування проїзд. а також на одяг та форму. Весь обсяг витрат на його утримання несе вона, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Остапенко В.С. у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, покликаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_3 . Шлюб було розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року (справа №564/2865/15-ц).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.2001 року, виданим Костопільським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис від 17.08.2001 за №189. Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З 13 серпня 2018 року ОСОБА_4 навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, на повному державному забезпеченні не перебуває, термін навчання з 13.08.2018 до 04.07.2022 року, що підтверджується довідкою №46/01-4767 від 13 грудня 2019 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу, оскільки син на повному державному забезпеченні не перебуває.

Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

За змістом статті 199 СК України законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на матеріальне утримання від батьків на весь період навчання, але не більше як до 23-х років, а також обов`язок батьків надавати таке утримання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін у справі навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Так, відповідно до інформації викладеної в довідці №46/01-4767 від 13 грудня 2019 року, ОСОБА_4 є студентом денної державної форми навчання Національної академії внутрішніх справ, на повному державному забезпеченні не перебуває.

Суд вважає, що позивачем надано докази того, що вона справді має потребу у коштах на утримання повнолітньої дитини яка навчається, а враховуючи матеріальне забезпечення відповідача, то останній може надавати грошову допомогу на утримання сина.

Так, відповідно до довідки №276/1-11 від 10.08.2020 року відповідач ОСОБА_3 працює слюсарем в ТОВ «Свиспан Лімітед», його заробітна плата за період лютий-липень 2020 року складає 84 715.29 грн., що в місяць становить 14 119 грн.

Суд констатує, що встановлені обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, дають підстави вважати, що матеріальне становище відповідача є належним і достатнім для того, щоб надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що навчається.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, керуючись принципом розумності і справедливості, суд враховує матеріальне становище сина, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище платника аліментів, який має на своєму утриманні ще малолітню дитину, вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 28.04.2020 року, та до закінчення або припинення навчання сина у Національній академії внутрішніх справ м.Київ та не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Крім того, враховуючи, що суд дійшов висновків, щодо задоволення позову, то з урахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача в розмірі пропорційному до задоволених вимог, тобто в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 141, 247, 258, 265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.181,182199,200 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_4 ) в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку починаючи з 28 квітня 2020 року і до закінчення ним навчання у навчальному закладі Національної академії внутрішніх справ, а саме до липня 2022 року, але не довше як до досягнення ним двадцяти трьох років у разі навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , (житель АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повне рішення складено

19 жовтня 2020 року.

СуддяЛ. А. Грипіч