Справа№328/1388/20
19 жовтня 2020 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді: Гавілей М.М.
при секретарі судового засідання: Корольковій К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за простроченям сплати аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 за участі третьої особи Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за простроченям сплати аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час спільного проживання ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2 у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між сторонами не розірваний. 24.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Василівського районного суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Дана цивільна справа знаходиться в провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В. (№ 2/311/754/20).
15.07.2019 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист № 311/1819/19, відповідно до якого зі ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку на утримання доньки - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, 15.07.2019 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист № 311/1819/19, відповідно до якого зі ОСОБА_2 стягнуто кошти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 21.05.2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
За період з 21.05.2019 року по 31.05.2020 року ОСОБА_2 добровільно сплатив лише 1131,00 грн. аліментів на утримання доньки.
Всупереч вимогам діючого законодавства, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання доньки та сплати коштів на утримання ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася заборгованість.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на позові наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.01.2019 року.
15.07.2019 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист № 311/1819/19, відповідно до якого зі ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, 15.07.2019 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист № 311/1819/19, відповідно до якого зі ОСОБА_2 стягнуто кошти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 21.05.2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За період з 21.05.2019 року по 31.05.2020 року ОСОБА_2 добровільно сплатив лише 1131,00 грн. аліментів на утримання доньки.
Всупереч вимогам діючого законодавства, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання доньки та сплати коштів на утримання ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася заборгованість.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності, встановленої законом, за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Статтею 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Вирішуючи питання щодо розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд виходить насамперед з інтересів дитини, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість по аліментам.
В свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Виходячи із системного аналізу Глави 15 і Глави 22 СК («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК, норми положень Глави 15 СК до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання.
Іншим прикладом може бути те, що сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК також на правовідносини, визначені главою 16 СК, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.
Так, стаття 201 СК містить пряму вказівку на те, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК на правовідносини, визначені главою 17 СК, якими встановлено обов`язки повнолітніх дочки, сина утримувати батьків.
В свою чергу, Глава 9 СК «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.
Ураховуючи, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити.
Крім того Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 554,93 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України. (840,80 грн.х66%/100%)
Позивачем по справі було проведено оплату витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 22.06.2020 року, квитанціями до прибуткових касових ордерів від 22.06.2020 року, від 23.06.2020 року, від 26.06.2020 року та актом виконаних робіт від 26.06.2020 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1980,00 грн. (3000,00 грн.х66%/100%)
Керуючись ст.ст. 180, 195, 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 11, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282,354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про стягнення неустойки (пені) за простроченям сплати аліментів - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області, в дохід держави судовий збір в розмірі 554,93 грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новогорівка Токмацького району Запорізької області, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 1980,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .
Представник позивача: адвокат Лисенко Ірина Юріївна, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , рнокпп не відомий.
Повний текст рішення виготовлений 26.10.2020 року.
Суддя: