САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/837/20
Провадження №2/726/258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Абрамчук Н.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів: Замерзляка О.В., Василик І.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 взводу №2 лейтенанта поліції УПП України в Чернівецькій області, Гавриш Віталія Вікторовича , Управління патрульної поліції України в Чернівецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,- суд

ВСТАНОВИВ :

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позов мотивовано тим, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності, що завдало йому сильних душевних страждань та вплинуло на його авторитет в суспільстві, внаслідок протиправних дій працівників патрульної поліції в Чернівецькій області.

Посилається на те, що 05.01.2020 року інспектором патрульної поліції 1-ї роти 2-го взводу лейтенантом поліції Гавришем В.В. було: винесено постанову ДПО18 №717809 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 850 грн., складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №130954 за ч.1 ст.130 КУпАП, видане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказує, що постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.03.2020 року у справі №713/245/20, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29.04.2020 року скасовано постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.03.2020 року у справі №713/245/20, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення». Окремою постановою суду від 29.04.2020 року, було доведено до відома начальника Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про виявлені недоліки в роботі працівників патрульної поліції, що були допущені ними при складанні та оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та направленні його до суду, було грубо порушено його права, що призвело до необгрунтованного притягнення його відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

Вважає, що складання адміністративного матеріалу стосовно, начеб то, вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП порушує його законні права та свободи, оскільки даного адміністративного правопорушення він не вчиняв. Натомість особа, яка керувала транспортним засобом, представилась працівникам поліції його імям. Останні, не перевіривши фактичних обставин, склали протокол у справі про адміністративне правопорушення, наслідком чого стало притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наголошує, що в результаті зазначених неправомірних дій відбулись суттєві та неприємні зміни у його житті, а саме: - відкрите виконавче провадження та накладене грошове стягнення у вигляді штрафу 850 грн. (яке на даний час не закрите); - його поставлено на облік в наркологічний диспансер, і без окремого судового рішення, знімати з наркологічного обліку відмовили; - постійне відвідування судових установ під час карантинних заходів на території, як в м. Чернівці так і у м.Вижниця, що в свою чергу потягнуло до незапланованих витрат та душевних хвилювань. Наявність моральної шкоди обгрунтовує душевними стражданнями пережитими у зв`язку із самим фактом притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв; - душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що його, ОСОБА_1 , полковника податкової поліції, учасника АТО, було поставлено на облік в наркологічний диспансер; - душевними стражданнями пережитими ним внаслідок відвідування судових інстанцій; - душевними стражданнями внаслідок постійного стресу; - душевними стражданнями в зв`язку з приниженням його честі та гідності, як учасника бойових дій на сході України.

Враховуючи викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь моральну (немайнову шкоду) в розмірі 50 000 гривен.

У відзиві на позов представник відповідача управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції позов не визнав з тих підстав, що позивачем не доведено обставини, що вказують на завдання йому моральної шкоди, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями поліцейських та погіршенням його здоров`я, та не наведено доказів в обгрунтування розміру моральної шкоди, яку позивач визначив - 50 000 грн. Вважає, що УПП в Чернівецькій області не є належним відповідачем у даному спорі. Просив у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позов представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області позов не визнав з тих підстав, що Головне управління жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не перебуває у правовідносини з ним, моральної шкоди не завдало, у зв`язку з чим не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших юридичних та фізичних осіб. На момент звернення позивача із позовною заявою до суду договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування між відповідачем та УПП в Чернівецькій області не укладено. Крім того, відповідач відсутній у мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на 2020 рік. У відповідача відсутній обов`язок перед позивачем щодо обов`язкового відшкодування моральної шкоди. Вважає, що позивачем не доведено факт завдання йому моральної шкоди. Сума моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. не підтверджена жодними документами та розрахунками. Просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд стягнути із відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 гривен.

Представник відповідачів - Гавриша Віталія Вікторовича та УПП в Чернівецькій області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що моральна шкода позивачу не була заподіяна, оскільки вона нічим не доведена, УПП не є неналежним відповідачем.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області Василик І.С. в судовому засіданні надала пояснення згідно відзиву, позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м.Чернівці від 24.06.2020 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження в ній у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року суд повернувся до з`ясування обставин по справі на підставі ч.2 ст.244 ЦПК України.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУ Державного казначейської служби України в Чернівецькій області.

Судом встановлено, що 05.01.2020 року інспектором патрульної поліції 1-ї роти 2-го взводу лейтенантом поліції Гавришем Віталієм Вікторовичем було винесено постанову ДПО18 №717809 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Окрім того, вказаним працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №130954 за ч.1 ст.130 КУпАП від 05.01.2020 року.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №130954, 05.01.2020 року о 21:45 год. в м.Чернівці по вул. Комарова 13- Б, ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

Згідно постанови Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/435/20 від 30.03.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови Чернівецького апеляційного суду по справі №713/435/20 від 29.04.2020 року, постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.03.2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що водій автомобілю «БМВ», який перебував у стані наркотичного сп`яніння є іншою особою, ніж ОСОБА_1 .

Окрім того, окремою постановою Чернівецького апеляційного суду від 29.04.2020 року, було доведено до відома начальника Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про виявлені недоліки в роботі працівників патрульної поліції, що були допущені ними при складанні та оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення. Так зокрема зазначено, що працівником поліції Гавришем В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення на особу, яка не керувала транспортним засобом і не була на місці його зупинки. В суді апеляційної інстанції було встановлено, що фактично транспортним засобом керував ОСОБА_1 (рідний брат ОСОБА_3 ), який не мав при собі документів, що посвідчували б його особу, і саме цю особу було направлено працівником поліції в Чернівецький обласний наркологічний диспансер для проходження огляду на стан сп`яніння. В лікувальному закладі останній також назвався ОСОБА_4 і лікарем було встановлено, що той перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Такі дії працівника поліції призвели до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Наголошено, що подібні дії працівників патрульної поліції є непоодинокими.

Окрім того, згідно довідки ОКНП «ЧОНД» від 11.06.2020 року № 804 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному диспансері 05.01.2020 року із діагнозом: Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання амфетамінів. Гостра інтоксикація.

Так, оцінюючи можливість реалізації позивачем свого права на відшкодування моральної шкоди, внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, варто звернути увагу на наступне.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а аткож об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Варто наголосити, що постанови Чернівецького апеляційного суду від 29.04.2020 року у справі №713/435/20 мають для суду преюдиційне значення. Із їх змісту встановлено порушення прав ОСОБА_1 та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, який в першу чергу породжений неправомірними діями уповноваженої особи УПП в Чернівецькій області.

Таким чином, будучи незаконно притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, (складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, збирання доказів, які не можуть вважатись належними та допустимими, безпідставне обвинувачення позивача у вчиненні діянь, яких він не вчиняв, а як наслідок встановлення йому медичного діагнозу - розладу психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів), ОСОБА_1 , відповідно до вказаних нормативно правових актів, підтверджених усталеною судовою практикою, має право на відшкодування моральної шкоди.

Що стосується залучення до участі у справі у якості співвідповідача ГУ Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, спростовуючи посилання відповідача про відсутність обов`язку бути стороною у справі, варто наголосити про наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними встаттях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Статтею 1 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважений працівник поліції при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення не діє як самостійний суб`єкт власних повноважень, а діє від імені Національної поліції, яка є центральним органом виконавчої влани. Шкода ж, завдана посадовою або службовою особою органу державної влади, відшкодовується державою (ст.1174 ЦК України)

За змістом п.п.1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Аналогічна норма зазначена і в ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в позові.

Крім цього Верховний суд у своїй практиці, зокрема, у справах № 521/10640/15-ц і №520/3307/16-ц, приходить до висновку, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи викладене, ГУ Державної казначейської служби України повинна бути залучена до участі у справі у якості співвідповідача, оскільки обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено на державу.

Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав ОСОБА_1 суд враховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи УПП в Чернівецькій області, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції, які в свою чергу не перевіривши достовірність обставин, тривалий час продовжували обвинувачувати його у вказаних діяннях. Близько чотирьох місяців після ініціювання провадження, ОСОБА_1 перебував під обвинуваченням та не міг отримати ефективного захисту та розгляду справи. Окрім того, відповідним закладом охорони здоров`я йому було встановлено діагноз «розлад психіки та поведінки, внаслідок вживання наркотичних речовин», що однозначно порочить честь та гідність людини, змушує переживати душевні страждання внаслідок необхідності доведення істини. Судом береться до уваги також і те, що позивач є учасником бойових дій, а тому існування інформації про вживання ним наркотичних засобів дискредитує репутацію його як захисника Батьківщини та добропорядного громадянина загалом. Соціальні зв`язки позивача також зазнали негативних змін. Окрім того, позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, що призвело до пригнічення психологічного стану ОСОБА_1 . Необхідність відвідувати судові установи у м. Вижниця та м. Чернівці у період карантинних обмежень, будучи позбавленим права керування транспортним засобом також призвело до негативних наслідків, додаткових витрат та розпачу. Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди.

Окремо, суд звертає увагу на позицію представника УПП в Чернівецькій області, який не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , незважаючи на існування судового рішення, яким встановлено неправомірність дій працівників поліції. Всупереч Конституційним та галузевим принципам про обов`язковість судового рішення, представник відповідача фактично не визнає викладені у постанові Чернівецького апеляційного суду факти та обставини, продовжує наголошувати, що дії працівників поліції не визнавались незаконними та протиправними, чим ставить під сумнів законність обов`язкового до виконання та такого, що вступило в законну силу, судового рішення. Відстоюванням такої позиції, представник, який діє від імені державного органу, повноваження якого поширюються на територію усієї Чернівецької області, породжує правову невизначеність та правовий нігілізм, дискредитує компетентність регіонального органу поліції та завдає додаткових моральних страждань позивачу, окрім тих, які він переніс.

Разом із тим, позивачем не доведено існування виконавчого провадження стосовно примусового виконання адміністративного покарання у виді штрафу та постановлення його на «облік» в наркологічному диспансері. Суд також бере до уваги, що порушене право позивача було відновлено та постановою суду доведено до відома начальника УПП в Чернівецькій області про неправомірність дій його підлеглих, наголошено на неприпустимості дій відповідача.Окрім того, приниження честі позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності не мало публічний характер та було обмеженим вузьким колом людей, які про це дізналися.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у розмірі 10000 гривень буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.23, 1174 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. 1 ЗУ «Про Національну поліцію», п.п.1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди 10 000 гривен в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ГУ Державної казначейської служби України в Чернівецькій області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Садгірський районний суд м.Чернівців.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук