ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6199/17
Провадження № 22-ц/4820/804/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року (суддя Логінова С.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору житлово-будівельний кооператив «Статус-Парк», про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору про сплату пайових внесків, визнання недійсним заяви про розірвання договору про сплату пайових внесків, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, зобов`язання щодо здійснення державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Житлово-будівельний кооператив «Статус-Парк» звернулися до Хмельницького міськрайонного суду із заявами, в яких просили ухвалити додаткове рішення у справі №686/6199/17 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Підставою для звернення із заявами про ухвалення додаткового рішення стало те, що приймаючи 27 листопада 2018 року рішення у справі №686/6199/17 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд не вирішив питання щодо судових витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги адвокатів відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи житлово-будівельного кооперативу «Статус-Парк».

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ЖБК «Статус Парк» про розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи додаткове рішення, вказав, що заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не надали суду належних та допустимих доказів щодо оплати послуг адвокатів, якими є квитанція до прибуткового касового ордера або виписка по рахунку про зарахування відповідних коштів чи інші банківські документи, а тому суд дійшов висновку, що заявлені відповідачами витрати на правничу допомогу документально не підтверджені, що свідчить про відсутність підстав для відшкодування таких витрат. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, то такий учасник не є стороною по справі, а третьою особою, а тому з урахуванням приписів ч.1 ст.137 ЦПК України не наділений правом компенсації судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року в частині відмови йому у стягненні судових витрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою належні та допустимі докази, які вказують на сплату ОСОБА_1 коштів за послуги адвоката, а саме суду було надано договір про надання правової допомоги від 19.04.2018 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги, в якому визначено вартість однієї години роботи адвоката та розраховано вартість усіх послуг по справі, акт приймання-передачі правової допомоги та довідку про здійснення розрахунків ОСОБА_1 з адвокатом.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

ОСОБА_1 та його представник Шкуратов П.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Відповідачі ОСОБА_3 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Третя особа Житлово-будівельний кооператив «Статус-Парк» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена теж належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Додаткове рішення суду в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 , ЖБК «Статус-Парк» учасниками справи не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Житлово-будівельний кооператив «Статус-Парк», про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору про сплату пайових внесків, визнання недійсним заяви про розірвання договору про сплату пайових внесків, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, зобов`язання щодо здійснення державної реєстрації.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Під час розгляду справи №2/686/2976/17 у суді першої інстанції представником ОСОБА_1 був адвокат Шкуратов П.С. , який діяв на підставі ордеру серія ХМ №020664 від 19 квітня 2018 року та договору про надання правової допомоги від 19 квітня 2018 року (а.с. 163-164 т.1, а.с. 219 т.2).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до суду подано заяву про відшкодування судових витрат до судових дебатів, надано додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 19 квітня 2018 року, укладеного з адвокатом Шкуратовим П.С., акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.11.2018 року, в якому детально описано всі послуги. Також ОСОБА_1 надано довідку від 30 листопада 2018 року на суму 6500 грн., відповідно до якої адвокатом Шкуратовим П.С. одержано від ОСОБА_1 6500 грн. за надання правничої допомоги. Вказана довідка підписана адвокатом Шкуратовим П.С. і відповідачем ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 , вказав, що акт приймання-передачі виконаних робіт не є належним доказом отримання коштів адвокатом Шкуратовим П.С., оскільки такими доказами можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера або виписка по рахунку про зарахування відповідних коштів чи інші банківські документи.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року, Положенням «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148 не визначено порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, колегія суддів доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Також колегія суддів зазначає, що статтею 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документа, що надається суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат ОСОБА_1 було надано додаток №1 від 29 листопада 2018 року до договору про надання правової допомоги від 19 квітня 2018 року. Згідно зазначеного додатку розрахунок витрат на правову допомогу здійснюється за погодинною оплатою праці адвоката, вартість 1 години складає 500 грн.

Згідно акту приймання-передачі від 30 листопада 2019 року адвокатом було надано такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи 3 год. - 1500 грн., підготовка до відзиву 2 години - 1000 грн., консультація 2 години - 1000 грн., участь у судових засіданнях - 3000 грн.

На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Шкуратовим П.С. видано довідку від 30 листопада 2018 року зі змісту вбачається, що на виконання договору про надання правової допомоги від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_1 сплатив йому суму коштів у розмірі 6500 грн.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу на суму 6500 грн., витраченні ОСОБА_1 є документально підтвердженими, відповідають критерію реальності таких витрат, а тому помилковим є висновок суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів на підтвердження отримання коштів адвокатом.

За таких обставин, додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати. З позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 6500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Судді Т.О.Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк