Справа № 399/432/19
Провадження № 2/399/207/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2020 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та відділ у Онуфріївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувся ОСОБА_1 , до відповідача Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, в якому просив визнати незаконними рішення Деріївської сільської ради від 27.12.2018 року № 02-07/501 та від 22.03.2019 року № 642. Крім того, просив передати йому у власність та надати дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі в розмірах 0, 79 га ріллі, 0, 14 га багаторічних насаджень, 2, 03 га пасовищ із земель комунальної власності Деріївської сільської ради, що належать їй внаслідок ліквідації КСП "Дружба".

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилася спадщина, до якої, зокрема, входить право на земельну ділянку (пай) розміром 7, 08 га. 21.03.2005 року йому було передано у власність земельну ділянку площею 4,46 га, яка розташована на території Деріївської сільської ради, що підтверджується відповідним Державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1 № 039673.

З метою реалізації свого права на земельні ділянки позивач звернувся з відповідною заявою до Деріївської сільської ради, проте рішенням від 27.12.2018 року № 02-07/501 йому було відмовлено у виділенні земельних ділянок, посилаючись на те, що з 01 січня 2019 року набере чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» та рекомендовано звернутися після набрання чинності вказаним законом.

Після отримання відмови позивач звернувся до Онуфріївської районної державної адміністрації для вирішення даного питання в досудовому порядку, але отримав аналогічну відповідь з відмовою та рекомендацією звернутися до Деріївської сільської ради після набрання чинності вищевказаним законом.

Звернувшись в 2019 році до Деріївської сільської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для подальшої передачі земельної ділянки у приватну власність, він знов отримав відмову. Вважає обидва рішення Деріївської сільської ради незаконними, тому вимушений звернулися до суду для вирішення даного питання.

23.01.2020 року від Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити, оскільки станом на 01.01.2019 року колишнє КСП «Дружба» припинено як юридична особа, що унеможливлює провести «дорозпаювання» земельних ділянок, які входили в умовні кадастрові гектари. Крім того, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, проводиться один раз по кожному виду використання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Треті особи Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та відділ у Онуфріївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники третіх осіб відділу Держгеокадастру в Онуфріївському районі Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не подавали.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Встановлено, що 27 липня 1998 року ОСОБА_3 як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 № 0124490, згідно якого йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПС «Дружба» розміром 7, 08 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) /а.с. 5/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер /а.с. 6/.

07.05.2003 року позивач ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_3 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом КР № 0124490, виданим Онуфріївською районною державною адміністрацією 27 липня 1998 року у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба», розміром 7,08 га в умовних кадастрових гектарах /а.с. 7, 8/.

21 березня 2005 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4, 46 га, яка розташована на території Деріївської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 9/.

Відповідно до листа Онуфріївської районної державної адміністрації від 14.12.2018 року за вих. № К-266/1 ОСОБА_1 повідомлено, що з 1 січня 2019 року після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані. У зв`язку з цим позивачу рекомендовано звернутись до відповідної територіальної громади /11/.

Листом Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 27.12.2018 року за вих. № 02-07/501 відповідачу повідомлено, що згідно розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 20.01.1998 року № 19-р «Про затвердження розмірів земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах на КСП «Дружба» в кількості 7, 46 га, в тому числі ріллі, багаторічні насадження, пасовища, землі КСП «Дружба» були розпайовані лише по ріллі. Крім, того позивачу рекомендовано звернутись до сільської ради після передачі нерозпайованих земель колишнього КСП до комунальної власності територіальних громад /а.с. 12/.

22.03.2019 року рішенням Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки частки (паю), оскільки всі колективні сільськогосподарські підприємства ліквідовано, а тому здійснити згідно вимог чинного законодавства дорозпаювання немає можливості /а.с. 10/.

На звернення позивача відділ в Онуфріївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом від 12.03.2020 року за вих. № 31-11-0.34-103/103-20 повідомив, що відповідно до п. 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані /а.с. 82/.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" судам слід враховувати, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. N720/9 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено правовий статус відповідних підприємств, порядок їх реорганізації, перетворення та членства у них громадян.

Згідно із ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельним кодексом України встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Земельний сертифікат це документ, який посвідчує право особи на земельну частку (пай) і містить відомості про її вартість та розмір в умовних кадастрових гектарах. Отримавши такий документ, громадянин не знає де конкретно розміщена його частину землі, і не може самостійно її обробляти. Проте, своє право на земельну частку громадянин може передати у спадщину.

Особи власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Після прийняття рішення розпорядником земель про передачу земельної ділянки у власність здійснюється перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовлення державного акта на землю.

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) це документ, яким проектуються земельні ділянки, що мають бути виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишнього колективного чи іншого сільськогосподарського підприємства. Проектом визначаються місце розташування земельних ділянок, їхні межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їхнє цільове призначення, території, на яких поширюється дія обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів, якщо такі обмеження були встановлені до початку паювання земель.

У разі необхідності в проектах землеустрою здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю). Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється державними та іншими землевпорядними організаціями, які отримали в установленому законом порядку ліцензії на проведення землевпорядних робіт, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією, після чого затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства. Затвердження проекту землеустрою оформляється відповідним протоколом. Такий проект зберігається у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку.

Згідно Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям Паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів а інших державних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємств), здійснюється після передачі їх у колективну власність на підставі матеріалів по видачі державних актів на право колективної власності на землю та грошової оцінки сільськогосподарських угідь. Розмір земельної частки (паю) обчислюється комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Склад комісії затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства.

Організацію робіт щодо паювання земель, переданих у колективну власність, забезпечує районний (міський) відділ земельних ресурсів. Підготовчі роботи щодо паювання емель виконують землевпорядні та інші організації за участю районних (міських) відділів земельних ресурсів.

Підготовчі роботи включають в себе аналіз документів по видачі державних актів на право колективної власності на землю та уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємств після 1.07.1995 року. Уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь провадиться відповідно до Порядку грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему, Мінсільгосппроду, Держкоммістобудування та Української академії аграрних наук від 27 листопада 1995 р. N 76/230/325/150 (z0427-95 ).

Для розрахунку вартості земельної частки (паю) та визначення її розміру в умовних кадастрових гектарах береться площа сільськогосподарських угідь, переданих підприємству у колективну власність.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства.

Вартість земельної частки (паю) обчислюється діленням грошової оцінки сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству, що підлягають паюванню, на кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), за формулою:

Гоз

ОСОБА_4 = ---------,

Кос

де Вз - вартість земельної частки (у млн.крб.);

Гоз - грошова оцінка сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству (у млн.крб.);

ОСОБА_5 - кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) (чол.).

Середня грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству, обчислюється за формулою:

Гоз

Сго = --------,

Пзкв

де Сго - середня грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству (у млн.крб.);

ОСОБА_6 - грошова оцінка сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству (у млн.крб.);

Пзкв - площа сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству (у гектарах).

Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах обчислюється за формулою:

Вз

Рз = ---------,

Сго

де Рз - розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах;

Вз - вартість земельної частки (у млн.крб.);

Сго - середня грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність підприємству (у млн.крб.).

Матеріали розрахунків вартості і розміру земельної частки (паю) в умовних, кадастрових гектарах перевіряються районним (міським) відділом земельних ресурсів.

Розрахунки вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах подаються на затвердження до районної державної адміністрації (виконавчого комітету міської Ради). Приклад розрахунку наведений в додатку N 1.

Районна державна адміністрація (виконавчий комітет міської Ради) розглядає подані матеріали і в 10-денний строк, затверджує розміри земельної частки (паю), виходячи з того, що вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради).

Згідно Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій N 47/172/48 від 04.06.96, які були чинні на момент виділення земельної ділянки позивачу ОСОБА_1 в натурі площа земельної частки (паю) у фізичних гектарах визначається методом проектного розрахунку шкал грошової оцінки агровиробничих груп грунтів згідно з Порядком грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (розділи 1 і 2,4 та додаток N 2), затвердженим спільним наказом Держкомзему, Держкоммістобудування, Мінсільгосппроду, Української академії аграрних наук від 27.11.95 р. N 76/230/325/150 ( z0427-95 ).

Шкали грошової оцінки агровиробничих груп грунтів розраховуються за формулою:

ГхБагрі

ОСОБА_7 = ---------,

Б

де Гагрі - грошова оцінка гектара і-тої агровиробничої групи грунтів (у карбованцях);

Г - грошова оцінка гектара відповідних угідь по сільськогосподарському підприємству (у карбованцях);

ОСОБА_8 - бал бонітету і-тої агровиробничої групи грунтів;

Б - бал бонітету гектара відповідних угідь по сільськогосподарському підприємству.

Бал бонітету сільськогосподарських угідь, що підлягають паюванню, розраховується за формулою:

E (Пагрі х Багрі)

Б =---------------------------,

E Пагр

де E - Сума;

Пагрі - площа і-тої агровиробничої групи грунтів відповідних угідь (у гектарах);

ОСОБА_8 - бал бонітету і-тої агровиробничої групи грунтів по відповідних угіддях за шкалами бонітету 1993 р.;

Пагр - загальна площа агровиробничих груп грунтів відповідних угідь, що підлягають паюванню (у гектарах).

Проектування розміщення земельних ділянок (паїв) проводиться з урахуванням крутизни та напрямків схилів, стану грунтового покриву. Не допускається проектування ділянок довгими сторонами вздовж схилів. В разі потреби проектується зручна і раціональна мережа під`їзних шляхів шириною до 5 м з виходом на існуючу шляхову мережу.

У випадках, коли площа останньої земельної ділянки (паю) не відповідає розрахунковій земельній частці (паю), на ділянці першочергової приватизації допускаються дорізки в суміжних ділянках в обгрунтованих розмірах.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із вимогами ч. ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 1998 року ОСОБА_3 як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 № 0124490, згідно якого йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПС «Дружба» розміром 7, 08 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 07.05.2003 року позивач ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_3 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом КР № 0124490, виданим Онуфріївською районною державною адміністрацією 27 липня 1998 року у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба, розміром 7,08 га в умовних кадастрових гектарах» /а.с. 7, 8/.

21 березня 2005 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4, 46 га, яка розташована на території Деріївської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 9/.

Враховуючи, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст. 13 ЦПК України/, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що під час виділення йому, як особі яка мала право на земельну частку (пай) земельної ділянки в натурі меншої вартості ніж зазначено в сертифікаті на земельну частку (пай), якщо взяти до уваги, що при виділенні земельних паїв у натурі (на місцевості через різну якість земельних ділянок у загальному масиві розпайованих земель фізичний розмір виділеної в натурі земельної частки, як правило, не збігатиметься з кількістю умовних кадастрових гектарів, зазначених у сертифікаті на право на земельну частку (пай).

Враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи та згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та відділ у Онуфріївському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України процесуальний строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2020 року.

Суддя М.М. Лях