Справа № 203/2998/20
Провадження № 2/0203/1053/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

21 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що з 2001 року до березня 2020 року вона перебувала у позашлюбних відносинах з відповідачем, в зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за домовленістю сторін проживає з матір`ю, а батько проживає окремо. До березня 2020 року відповідач сплачував кошти на утримання дитини та на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини сторони так і не вирішили між собою питання матеріального утримання своєї неповнолітньої дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також позивач зазначила, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач самостійно не зможе забезпечити дитині, тому батько, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу). Тим більше, що він займається підприємницькою діяльністю та є керівником, засновником, бенефіціарним власником ряду підприємств, що зареєстровані на території України, здійснюють господарську діяльність та отримують доходи, є власником нерухомого майна згідно з даними реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг з якого надається до позовної заяви.

Таким чином, за поясненнями позивача, відповідач є працездатним, отримує дохід від підприємницької діяльності, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вона вважає, що позивач може сплачувати аліменти на утримання дитини, з огляду на що і звернулась до суду.

У судове засідання позивач не з`явилась, належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи, надала суду письмове клопотання від 06.10.2020 року про розгляд справи за її відсутності та у присутності її представника ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засідання підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила обставини звернення до суду позивача з позовом про стягнення аліментів таким чином, як про це зазначено вище.

Відповідач у встановлений судом строк на виконання ухвали суду від 04.09.2020 року не надав свого відзиву на позов, проте під час судового засідання надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення учасників справи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

06.10.2020 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно), виданим Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), дата видачі 10.07.2020 року, серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

За відомостями з довідки № 74476 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.03.2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідач є власником нерухомості, а також засновником та керівником ряду юридичних осіб, які мають на меті отримання прибутку, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань (а.с. 10-39).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд, вирішуючи позовні вимоги по суті, виходить з наступного.

Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення:

- дітей віком до 6 років;

- дітей віком від 6 до 18 років;

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

- дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;

- дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до пункту 1, пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" ; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю, а відповідач є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї неповнолітньої дитини, під час судового засідання відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. Тому у суду наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову 21 серпня 2020 року та до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 142, 206, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї четвертої частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову 21 серпня 2020 року та до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Допустити рішення в частині стягнення коштів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 12.10.2020 року.

Суддя Ф.М. Ханієва