МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/2912/15-ц
Провадження № 22-ц/812/433/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Закревського В.І., в приміщенні того ж суду о 13:02 год., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держземагенства у місті Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, про визнання протиправним рішення міської ради, скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держземагенства у місті Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, про визнання протиправним рішення міської ради, скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В позовній заяві позивачка зазначала що, їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті її батька

ОСОБА_4. ОСОБА_3 є власником сусіднього житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований належний відповідачці ОСОБА_3 житловий будинок, межує з земельною ділянкою позивачки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є позивачка.

В 2014 році позивачка вирішила оформити на своє ім`я право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка раніше належала на праві власності померлому батьку позивачки на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК від 26.04.1994р. Однак реалізувати свої права щодо оформлення права власності на спірну земельну ділянку позивачка не має можливості, оскільки приватизація сусідньої земельної ділянки була виконана з грубим порушенням межі, а саме в державний акт по АДРЕСА_1 , потрапила частина приватизованої земельної ділянки зі спорудою, яка належала колишньому власнику ділянки по АДРЕСА_1 , а саме померлому батьку позивачки. Дана обставина підтверджується листом КП "Госпророзрахункове земельно-кадастрове бюро" від 17.07.2014 р. за вих. № 114.

Пунктом 1.1 рішення Первомайської міської ради 11 сесії 6 скликання від 29 червня 2011 року № 6 "Про приватизацію земельних ділянок громадянам" надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,045 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , а рішення Первомайської міської ради від 31.03.2005 № 10 "Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" в частині надання дозволу ОСОБА_5 визнано таким, що втратило чинність.

Пунктом 2.92 рішення Первомайської міської ради 17 сесії 6 скликання від 28 листопада 2011 року № 6 "Про приватизацію земельних ділянок громадянам" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0477 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :05:030:0003).

На підставі вказаних рішень відповідачці ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності від 10.01.2012 року, реєстровий номер 00044, на земельну ділянку площею 0,0477 га у межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Після отримання державного акту на право власності на вказану земельну ділянку гр. ОСОБА_2 відчужила її на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А., відповідачці ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що при розробленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , при передачі її у власність ОСОБА_2 , землевпорядною організацією допущено порушення вимог ст. ст. 25, 28, 55, 56 ЗУ «Про землеустрій» (в редакції чинній на час приватизації), Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України № 376 від 18.05.2020 року, а саме при здійсненні землевпорядних робіт з встановлення меж земельної ділянки, у план схемі допущено накладання бажаної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 площу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебуває у власності позивача, просила суд визнати протиправними вказані у позові рішення міської ради, скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю, визнати недійсним договір купівлі-продажу.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держземагенства у місті Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, про визнання протиправним рішення міської ради, скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_6 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що суд першої інстанції не дослідив та не надав аналізу висновку судової - технічної експертизи № 19-1838/1839/1840, згідно якої розроблена технічна документація на земельну ділянку, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , та її затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. При цьому відповідачами даний висновок не оспорювався.

Посилаючись на викладене та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.12.2008 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого за реєстровим № 3-2049, позивачка є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житлового будинку з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Первомайської міської ради депутатів трудящих 02.11.1949 року, та зареєстрованого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 25615455, номер запису 1709 в книзі 6. На зазначеній земельній ділянці розташовані: житловий будинок глина загальною площею 49,6 кв.м, в тому числі житловою площею 38,2 кв. м., зазначений на плані за літ. - А-ж, сарай шлак - за літ. Б, погріб бут - за літ. п-г, огорожа штахет - за № 2,3, водопровід метал - за №4, басейн бетон - за № 5 (а.с. 5 т. 1).

17.09.2013 р. КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" виготовлено на ім`я позивачки технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7-9 т. 1).

Згідно даних державного акту на право власності на землю серії МК від 26.04.1994 року ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області №6 від 25.01.1994 року передана земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0886 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 (а.с. 10 т. 1). Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2035.

Власником суміжної земельної ділянки площею 0,0477 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 була ОСОБА_2 , про що було видано відповідний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 10.01.2012 року на підставі рішення 17 сесії 6 скликання Первомайської міської ради від 28 листопада 2011 року № 6 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00044 (а.с. 236 т. 1).

Після отримання державного акту на право власності на землю ОСОБА_2 вказану земельну ділянку продала відповідачці ОСОБА_3 відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Цихонею В.А. Даний факт представником позивача в судовому засіданні не оспорювався.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи за № 19-1838/1839/1840 розроблена технічна документація на земельну ділянку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 , та її затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Стосовно інших питань, в тому числі чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок №АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів, експертом зазначено про неможливість надати висновок на поставлені питання у зв`язку із незадоволенням клопотання експерта про надання Технічного звіту за результатами геодезичних вишукувань з визначенням фактичних площ, меж суміжних земельних ділянок та прив`язок на місцевості до будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1 , у повному обсязі, у тому числі з каталогами координат, з відображенням існуючої ситуації, виконаного сертифікованим інженером-геодезистом станом на теперішній час (а.с. 33-43 т. 2).

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топограф-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам N 43 від 04.05.99 р. межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Припущення позивачки, що у плані схемі землевпорядною організацією допущено накладання бажаної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 площу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебуває у її користуванні, не відповідає дійсним обставинам справи.

Так, в пояснювальній записці, яка міститься в матеріалах технічної документації (а.с. 238 т. 1), вказано, що рішенням 11-ої сесії Первомайської міської ради 6 скликання від 29.06.2001 року № 6 "Про приватизацію земельних ділянок громадянам" надано дозвіл на розроблення технічної документації вищевказаної земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0450 га.

Складанню технічної документації передувала горизонтальна зйомка земельної ділянки, яка виконана з прив`язкою до пунктів полігонометрії. Координати точок окружних меж земельної ділянки обраховані в місцевій системі координат за допомогою комп`ютерної програми ГІС6. На час обстеження на земельній ділянці знаходяться житловий будинок та господарські споруди, які використовуються за своїм функціональним призначенням. Будівлі перебувають у власності гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2010 року № 3-2455, посвідченого Першої Первомайською державною нотаріальною конторою. Межі та площі земельної ділянки визначені відповідно до фактичного її використання та існуючих меж, які в свою чергу погоджені з суміжними землевласниками. Площа земельної ділянки на 0,0027 га більше площі, зазначеної в рішенні Первомайської міської ради в зв`язку з тим, що площа земельної ділянки в рішенні зазначена орієнтовно. При обмірі і вирахуванні, а також враховуючи фактичну конфігурацію земельних угідь, на яких розміщується земельна ділянка, площа її склала 0,0477 га. В натурі (на місцевості) проведено встановлення меж земельної ділянки, площа якої складає 0,0477 га, та складений кадастровий план, на якому вказані розмірі земельної ділянки, її площа, суміжні землевласники. Площі контурів угідь вираховувалися за допомогою програми ГІС6. Розшифровка земель по землевласникам та угіддях приведена в експлікації. Межові знаки, якими закріплені поворотні точки земельної ділянки в кількості 4 штук, показані представникам в натурі і здані на збереження замовнику, який попереджений про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків, про що складені відповідні акти. Претензій та зауважень від зацікавлених сторін не поступило. Будь-які обмеження чи обтяження на використання земельної ділянки не встановлено.

Відсутність претензій та зауважень підтверджено копією акту про встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 14.07.2011 р. на ім`я ОСОБА_2 , а також копією акту про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику земельної ділянки від 26.07.2011 р. на ім`я ОСОБА_2 . Більше того, 26.07.2011 року позивачка власним підписом підписала акт узгодження зовнішніх меж землеволодіння суб`єкту земельних відносин ОСОБА_2 , в якому значиться, що суміжні землевласники та землекористувачі, визначили в натурі (на місцевості) зовнішні межі земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_2 та погодили дані межі, які встановлені в їх присутності (а.с. 38, 104-106 т. 1), що у судовому порядку представником позивачки не оскаржувалось.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що посилання позивачки на те, що у плані схемі землевпорядною організацією допущено накладання бажаної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 площу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебуває у її користуванні, і тому державний акт ОСОБА_2 слід скасувати, є необґрунтованим.

Більше того, будь-які рішення Первомайської міської ради Миколаївської області, правочини, державні акти на право власності на земельну ділянку та інші документи, що датовані до 10.01.2012 р. не порушували і не могли порушувати права та інтереси позивачки, оскільки на той час у позивачки права власності на відповідну земельну ділянку не існувало.

Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління Держземагенства у місті Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області, про визнання протиправним рішення міської ради, скасування державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо порушення її прав.

Висновки суду відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі і зазначеному в тексті рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом листа КП «Госпрозрахункове земельно-кадастрове бюро» від 17.07.2014р. за вих. № 114, в якому зазначено, що приватизація сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2 була виконана з грубим порушенням межі і що в державний акт по АДРЕСА_2 , потрапила частина приватизованої земельної ділянки зі спорудою, яка належала колишньому власнику ділянки по АДРЕСА_1 , не є підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Саме для перевірки доводів позовної заяви, в тому числі і інформації, зазначеної в листі КП «Госпрозрахункове земельно-кадастрове бюро» від 17.07.2014р. за вих. № 114, по справі судом за клопотанням представника позивачки була призначена судова земельно-технічна експертиза.

Проте, як зазначено в висновку експерта № 19-1838/1839/1840 від 01 жовтня 2019р., експерт на зміг надати відповідь на питання:

-чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно - правових актів з питань землеустрою та землекористування?

- чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок № 182 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів?

Причиною цього, згідно змісту зазначеного висновку експерта, стало не надання на клопотання експерта Технічного звіту за результатами геодезичних вишукувань з визначення фактичних площ, меж суміжних земельних ділянок та прив`язок на місцевості до будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 у повному обсязі, у тому числі з каталогами координат, з відображенням існуючої ситуації, виконаного сертифікованим інженером-геодезистом станом на теперішній час.

Згідно інформації Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 19.09.2016р. ( а.с. 125 т.1), в управлінні відсутня сумісна геодезична зйомка спірних земельних ділянок. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки по АДРЕСА_1 також відсутня в місцевому фонді документації із землеустрою.

Аналогічна відповідь від 07.08.2018р. була надана відділом у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області на виконання ухвали суду про витребування доказів. При цьому витребовувана судом технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_2 була надана суду (а. с.235 т.1).

Матеріали справи не містять відомостей про звернення позивачки до сертифікованого інженера-геодезиста для складання Технічного звіту за результатами геодезичних вишукувань з визначення фактичних площ, меж суміжних земельних ділянок та прив`язок на місцевості до будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 у повному обсязі, у тому числі з каталогами координат, з відображенням існуючої ситуації на теперішній час.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачкою не була надана необхідна документація для висновку експерта.

Отже в матеріалах справи відсутній належний та допустимий доказ, а саме висновок експертизи, про те, чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, а також чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачкою не було надано суду достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження стверджень, що в державний акт по АДРЕСА_2 , потрапила частина приватизованої земельної ділянки зі спорудою, яка належала колишньому власнику ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За такого суд правомірно прийняв рішення на підставі інших наданих сторонами доказів, в тому числі і технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 , яка містить погодження позивачкою зовнішніх меж землеволодіння суб`єкту земельних відносин ОСОБА_2 , які були встановлені в їх присутності.

Не є підставою для скасування рішення суду також доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав аналізу висновку судової - технічної експертизи № 19-1838/1839/1840, згідно якої розроблена технічна документація на земельну ділянку, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_2 , та її затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, виходячи з наступного.

Так, в висновку судової земельно-технічної експертизи за № 19-1838/1839/1840 від 01 жовтня 2019 року зазначено, що технічна документація на земельну ділянку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 , була безпідставно розроблена на підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №6 від 29.06.2011р., так як підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою є рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність, а не про надання дозволу на виготовлення такої документації.

Крім того, в технічній документації відсутні:

план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки;

виписка з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки;

рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, яке є підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку;

за змістом технічна документація, виходячи зі змісту заяви ОСОБА_2 , яка просила передати їй безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, не відповідає меті її розроблення, так як метою розроблення технічної документації було виготовлення правовстановлюючих документації на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд;.

Крім того технічна документація хоча і є пронумерованою, прошитою та скріпленою підписом і печаткою розробника, проте копії паспорта та дублікату картки фізичної особи- платника податку ОСОБА_2 не посвідчені підписом і печаткою розробника.

Тому експерт дійшов висновку, що надана технічна документація має невідповідності вимогам законодавства за складом, змістом та правилами оформлення.

Слід зазначити, що як убачається зі змісту позовної заяви, в якій викладено підставами позову, тобто обставини, якими позивачка обґрунтовує вимоги і які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без її згоди, ОСОБА_1 не обґрунтовувала свої вимоги до Первомайської міської ради Миколаївської області порушенням процедури надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,045 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на зазначену земельну ділянку, а також порядку оформлення документації, оскільки свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що при здійсненні землевпорядних робіт з встановлення меж земельної ділянки, у план схемі допущено накладання бажаної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 площу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебуває у власності позивачки.

Виходячи з аналізу порушень, зазначених в тексті висновку експертизи, слід дійти висновку, що вони не містять висновків щодо таких грубих порушень вимог земельного законодавства під час винесення Первомайською міською радою рішення № 6 "Про приватизацію земельних ділянок громадянам" від 29 червня 2011р., пунктом 1.1 якого надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,045 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , та рішення №6 від 28 листопада 2011 року "Про приватизацію земельних ділянок громадянам", пунктом 2.92 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0477 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :05:030:0003), що призвели до порушень прав позивачки як суміжного користувача земельної ділянки, а саме накладання бажаної площі земельної ділянки АДРЕСА_2 площу земельної ділянки АДРЕСА_1 , що перебуває у власності позивачки.

За такого дані висновки не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, так як не доводять чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, а також чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Тому, враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють доводи позовної заяви та містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 04 червня 2020 року