ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/10267/2014-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. о 13 годині 42 хвилини у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 листопадща 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (з 2009 року змінило назву на ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір ML-311/01/2008, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 410 000 гривень 00 копійок.

Згідно п.3.ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 1,99% річних+FIDR.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, і станом на 12.09.2014 року утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторінг Україна» у розмірі 2 446 505,47 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на поверхневий та односторонній розгляд справи. Зокрема вказує, що втрата паспорта ОСОБА_1 не є доказом того, що він не міг отримати кредит, оскільки він розміщував у газеті оголошення про повернення паспорту за винагороду. В матеріалах кредитної справи перебувало свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чому суд не надав належної оцінки. До того ж, на думку позивача, факт укладення ОСОБА_2 . Іпотечного договору від 20.02.2008 року підтверджує отримання ним кредиту, адже особу іпотекодавця перевіряв нотаріус.

Крім того, щодо висновків суду про ненадання оригіналу заяви на отримання кредитних коштів та додатків до кредитного договору позивач зазначає, що судом було встановлено, що прокуратурою міста Кривого Рогу 23.10.2008 року порушена кримінальна справа №58089395 у відношенні посадових осіб ЗАТ «ОТП Банк» відділення «Калнишевське» по факту зловживання службовим становищем, у зв`язку з чим вся кредитна справа була вилучена за протоколом виїмки.

Позивач вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір, а тому саме на нього має бути покладено відповідальність за погашення заборгованості за цим договором.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «ОТП Факторінг Україна» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, надавши на підтвердження своїх позовних вимог копії документів з яких слідує, що 20.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (з 2009 року змінило назву на ПАТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір ML-311/01/2008, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 410 000 гривень 00 копійок.

Згідно п.3.ч.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка 1,99% річних+FIDR.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняли право вимоги за кредитним договором ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 12.09.2014 року, утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторінг Україна», яка становить 2 446 505,47 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що кредитний договір він не підписував, кошти за договором не отримував, а паспорт загубив.

Так, згідно матеріалів справи, 20 грудня ІНФОРМАЦІЯ_1 в місцевій газеті «Звезда-4» ОСОБА_1 дав об`яву стосовно викраденого-втраченого паспорту на його ім`я та обіцяв винагороду за повернення документів (номер 708-0182) за грудень 2007 року на сторінці 48 за №4360 (а.с. 112 т. 1).

31.03.2008 року у ВГІРФО Жовтневого РВ КМУ ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення особи громадянина України.

17.04.2018 року Північною міжрайонною державною податковою інспекцією у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_1 було видано дублікат картки фізичної особи-платника податків, згідно якого ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 112 т. 1).

Зважаючи на такі обставини, ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру, яким експертизу не проведено у зв`язку з відсутністю необхідної кількості вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15.01.2018 року замінено експертну установу і направлено справу на експертизу до Харківського Науково-дослідного інституту ім. Бокаріуса (а.с.49 т.2).

13.03.2018 року від ХНІДСЕ ім. Бокаріуса надійшло до суду клопотання, в якому експерти просять надати на дослідження оригінали документів, а саме: «Заяви на отримання кредитних коштів», Додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року», а також сплатити рахунок для проведення експертизи (а.с.52 т.2).

Ухвалою суду від 16.04.2018 року витребувано у позивача Оригінал заяви на отримання кредитних коштів та Оригінали додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року (а.с. 60 т.2).

Відповідачем ОСОБА_1 надано суду оригінал квитанції про сплату послуг експерта у розмірі 14300 грн. (а.с.58-59 т.2).

22.05.2018 року експертами було відмовлено в проведенні судової-почеркознавчої експертизи, в зв`язку з ненаданням позивачем на експертизу Оригіналу заяви на отримання кредитних коштів та Оригіналу додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 рокуї.

06.06.2018 року до суду поштовою кореспонденцією надійшла заява від позивача ТОВ «ОТП Факторінг Україна» про розгляд справи за його відсутності і Оригінали додатків до кредитного Договору ML-311/01/2008 від 20.02.2008 року», які були направлені судом на експертизу, але 05.07.2018 року експерти відмовили суду в проведенні експертизи, оскільки на їх вимогу не надано Оригіналу заяви на отримання кредитних коштів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів, що саме з відповідачем укладався кредитний договір, зобов`язання за яким не виконуються, оскільки ОСОБА_1 надано суду належні та допустимі докази втрати ним паспорта, наданого при укладенні кредитного договору, а судово-почеркознавча експертиза не проведена саме у зв`язку з ненаданням позивачем ТОВ «ОТП Факторінг Україна» оригіналів витребуваних експертом документів.

Відповідно до статтей 11 та 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України проголошено свободу договору, а саме: сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Як передбачено статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Висновки судіу про не отримання відповідачем коштів за кредитним договором та не підписання останнім зазначеного договору є такими, що зроблені на припущеннях, оскільки лише експерт може надати відповідь на питання, чи належить підпис позичальника ОСОБА_1 , який вчинений у кредитному договорі саме відповідачу у справі, а без встановлення цих обставин, рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина чи підписувала відповідач указаний договір.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Апеляційним судом, за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , була призначена судова почеркознавча експертиза на предмет виконання підпису в оригіналі Кредитного договору МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року, в Заяві на отримання кредитних коштів №12 від 20 лютого 2008 року та в Додатках до Кредитного договору МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року ОСОБА_1 чи іншою особою. Проведення експертизи доручено експерту Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М.С. Бокаріуса.

За висновком експерта №29010 від 28 січня 2020 року підписи у Кредитному договорі МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року, розташовані на кожному аркуші з першого по четвертий, в рядку «Від позичальника»; на зворотному боці першого аркуша, в графі «позичальник»; на п`ятому аркуші, в графі «Позичальник», Заяві на переказ готівки №12 від 20 лютого 2008 року, розташованій в рядку «Підпис платника», Додатках до Кредитного договору МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року, розташовані у правому нижньому куті кожного з 10 аркушів та на 11 аркуші, в графі «За позичальника», виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (особами) (т. 3 а.с. 78-119).

Доказів, які б спростовували висновки експерта, матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим той факт, що Кредитний договір МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року ОСОБА_1 особисто не укладав та коштів за цим договором не отримував.

За таких обставин Кредитний договір МL-311/01/2008 від 20 лютого 2008 року не може вважатись укладеним у відповідності до вимог статті 203, 1054 ЦК України, з дотриманням обов`язкової письмової форми за статтею 1055 ЦК України, а тому не породжує зобов`язань для ОСОБА_1 , які випливають з його умов, щодо повернення кредитних коштів.

Недоведеність кредитних зобов`язань відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторінг Україна», а тому колегія суддів, незважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке не призвело до неправильного вирішення спору та було усунуто судом апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: