ПОСТАНОВА

Іменем України

26 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 391/87/20

провадження № 22-ц/4809/1003/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л.

суддів Чельник О.І., Черненка В.В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», інтереси якого представляють за довіреністю - Гребенюк Олександр Сергійович, Крилова Олена Леонідівна ;

відповідач - ОСОБА_2 .

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2020 року, у складі головуючого судді Мумиги І.М., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 році Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову вказано, що згідно укладеного договору № б/н від 18.06.2012, відповідач отримав кредит в розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договірні зобов`язання боржник належним чином не виконав і станом на 31.12.2019 відповідач має заборгованість.

Просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі - 131242,96 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по кредитному договору від 18.06.2012 у розмірі 1485,13 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Не погодившись із вказаним рішенням суду Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову і задовольнити в цій частині, а в іншій рішення суду залишити без змін.

Позивач вказує, що підписуючи анкету - заяву відповідач пройшов ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення будь - яких заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно процедури, що затверджена наказами по банку і що не суперечить чинному законодавству. Саме, на підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок і на яку встановлено кредитний ліміт.

Вважає, що активація відповідачем картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується випискою з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість по процентам.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в анкеті - заяві позичальника від 18.06.2012 не зазначена процентна ставка.

Крім того, в даній заяві не зазначено, що відповідач ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, виявив бажання обрати будь-який із запропонованих карткових кредитів (а.с.12).

Також, в анкеті - заяві, яка підписана сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Звернувшись із даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитом та проценти.

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується і колегія суддів, що позичальник не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: проценти, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають ,що узгоджується із позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Висновок суду, про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1485,13 грн. є обґрунтованим.

Згідно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.06.2012 вбачається, що за ОСОБА_2 станом на 31.12.2019 рахується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1485,13 грн. (а.с.8-10).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В межах вимог та доводів апеляційних скарг, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді

О.І. Чельник

В.В. Черненко