Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/322/20
Провадження № 2/553/452/2020
У Х В А Л А

Іменем України

23.04.2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Ребро Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25000 грн. 00 хв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 09.12.2019 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 90513 грн. 75 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 65869 грн. 09 коп., заборгованість за простроченими відсотками 4699 грн. 29 коп., заборгованість по відсоткам, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 15159 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 4286 грн. 37 коп.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 90513 грн. 75 коп. та судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Ухвалою від 08.02.2020 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрите провадження у справі, вирішено розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження.

09.04.2020 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що 23.12.2014 року ним дійсно була підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил банківських послуг. 24.03.2014 року він звернувся до відділення банк з метою купівлі автомобіля в лізинг, 25.03.2014 року між ОСОБА_2 та АТ КБ "ПриватБанк" укладено договір фінансового лізингу № PL00A+3482781, на виконання якого в цей день він вніс авансовий платіж 50000 грн., кредит за автомобіль був погашений достроково, що підтверджується довідкою від 08.03.2020 року № 5NA149P1AUQQM4OS. На той час мав банківську картку АТ КБ "ПриватБанк" із прив`язкою до рахунку, яким користувався із 2011 по 2016 рік, і не мав наміру отримувати іншу, відкривати рахунку й отримувати кредитний ліміт. Анкета-заява від 23.03.2014 року підписана ним виключно з метою подачі заявки на купівлю автомобіля в лізинг. Під час підписання анкети-заявки Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи йому не надавалися, у інший спосіб з ними не ознайомлювався, ніхто не роз`яснював умови встановлення кредитного ліміту, тарифи та відсотки за користування кредитним лімітом, підстави для нарахування штрафних санкцій та інше, оскільки це не було предметом звернення до банку. У липні 2017 року під час обслуговування у відділенні банку йому повідомили, що для проведення деяких поточних валютних операцій він повинен мати карту банку, у зв`язку цим отримав нову банківську картку Під час отримання карти будь яких заяв на встановлення кредитного ліміту не підписував, із умовами тарифами і правилами банківських послуг також не ознайомлювали та їх не підписував. Кредитний ліміт на поточному рахунку в розмірі 25000 гривень був встановлений банком на власний розсуд. Вимога Банку про стягнення з нього боргу за кредитним договором є незаконними, оскільки кредитний ліміт був встановлений на суму 25000 грн., у зв`язку з чим тіло кредиту не може складати 65869 грн. 09 коп., кредитний договір з визначеними у ньому відсотками за користування кредитними коштами він не укладав, відтак підстави вимагати стягнення процентів у банку відсутні, вимоги про стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України безпідставні, позаяк Банк самостійно визначив обсяг відповідальності за вказаною нормою в Умовах і правилах надання банківських послуг, з вимогою про повернення кредиту до моменту звернення до суду з позовом не звертався.

Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" № 89BPKI6S4LV97O73 від 08.03.2020 року, позивач за власною ініціативою, маючи безпосередній доступ до банківського рахунку ОСОБА_2 , здійснював списання коштів із призначенням "Списання відсотків за використання кредитного ліміту", внаслідок чого на погашення відсотків з його особистих коштів включно до 12.06.2018 року (до часу, поки він користування рахунком) стягнув 11059 грн. 71 коп. Зважаючи на відсутність між ним та Банком кредитного договору та, відповідно зобов`язань щодо погашення відсотків та інших платежів, вважає списання вказаних коштів безпідставним.

Просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 11059 грн. 71 коп.

Як вбачається, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 оформлена без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: у вступній частині наведено відомості про ОСОБА_2 як особу, якою подано зустрічний позов, та який фактично має бути позивачем, проте його статус визначено як "відповідач", наведено графу "представник відповідача" без зазначення відомостей про цю особу, як не зазначено відомості про відповідача за зустрічним позовом, тобто особу, до якої ОСОБА_2 звертається з позовом, в тому числі не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, - відповідача та представника відповідача/позивача).

В порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, розміри ставок якого встановлені Законом України "Про судовий збір" № 3674-УІ від 08.07.2011 року для фізичних осіб з позовних вимог майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням ціни позову становить 840 грн. 80 коп., як не надано доказів того, що позивач звільнений від його оплати.

Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 вважає себе звільненим від сплати судового збору з підстав, передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Разом з тим, вказані твердження суперечать чинному законодавству.

Як встановлено в ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" N 5 від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, тим паче, що вказаним законом урегульовані відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, у зв`язку з задоволенням побутових потреб (ст. 1).

Зі змісту позову вбачається, що правовідносини між сторонами по справі АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 виникли з кредитного договору № б/н від 23.14.2014 року, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

При цьому, аналіз положень вказаного договору переконливо свідчить про те, що кредитні кошти не надавались позичальнику ОСОБА_2 на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення його побутових потреб, що є основною ознакою споживчого кредиту.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не може бути визнаний споживачем в розумінні п.п. 19, 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", а на спірні правовідносини між сторонами не розповсюджуються норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо звільнення від сплати судового збору.

А відтак, суд приходить до переконливого виставку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 оформлена з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України та заслухавши думку учасників процесу, керуючись ст. 185 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення коштів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме:

-у вступній частині позовної заяви уточнити особу позивача за зустрічним позовом, а також навести відомості про "представника відповідача" та власне відповідача за зустрічним позовом зазначивши повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

-сплатити судовий збір з позовних вимог майнового характеру в розмірі 840 грн. 80 коп. за подачу до Ленінського районного суду м. Полтави зустрічного позову про стягнення коштів та подати суду документ на підтвердження сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Попередити позивача за зустрічним позовом, що у разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна