Справа №345/1648/20
Провадження № 2/345/668/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.

секретаря судового засідання Мостової Ю.З.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно ,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , яким за життя заповіту не складено. Після його смерті залишилося спадкове майно: гараж по АДРЕСА_1 . Позивач та відповідачі належать до кола спадкоємців першої черги. ОСОБА_2 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_3 (син спадкодавця) із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не звертались. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно , але їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв`язку відсутістю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Тому позивач змушена звернутися в суд з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на гараж по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, у відповідності до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5), яким за життя заповіту не складено.

Після його смерті відкрилася спадщина на гараж по АДРЕСА_1 . .

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, але їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно (а.с.19).

Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджується документацією про надання земельної ділянки для спорудження кооперативного або індивідуального автогаражу, яка видана на ім`я ОСОБА_4 ..До складу цієї документації входить: рішення виконавчого комітету Калуської міської Ради народних депутатів № 83 від 16.05.1990 р. «Про виділення земельної ділянки для будівництва кооперативного або індивідуального автогаражу»; акт від 16.06.1990 р. відводу земельної ділянки та розбивки споруд в натурі; архітектурно-планувальне завдання; ситуаційний план забудови гаражів (а.с. 10-17).

З довідки від 02.03.2020 № 00054 ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що гараж присвоєно адресу АДРЕСА_1 ; реєстрація права власності на вищевказаний гараж не проводилась. У цій же довідці зазначається, що інвентаризаційна вартість гаражу станом на 02.03.2020 становить 44 131 грн .(а.с. 18).

З технічного паспорта слідує, що гараж споруджено у 1990 р. (с. 17).

За змістом статей 2, 3 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об`єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об`єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12).

Відповідно до п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання прав передбачено як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 р. у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше/

За змістом ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення статті 1223 ЦК України передбачають, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого кодексом, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що позивач звернулася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті свого батька , тобто прийняла спадщину, нею підтверджено право померлого спадкодавця на гараж ,відповідачі дружина спадкодавця ОСОБА_2 та син спадкодавця ОСОБА_3 ,, визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.1216-1218,1223,1261, 1268,1269 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в цілому право власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на гараж по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ