Справа № 450/286/20 Провадження № 2/450/865/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач 22.01.2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 , до складу спадкової маси після смерті якого увійшло право власності на вказаний вище житловий будинок.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_4 , не розпорядився, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

Вона до дня смерті батька проживала разом з ним, а після його смерті у шестимісячний строк фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, тому визнається такою, що прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої черги, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 спадщину не прийняли та не претендують на таку. Проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки свідоцтво про право особистої власності на вказаний житловий будинок видане 05.12.1988 року, тобто вже після смерті батька.

У судове засідання позивач та її представник, ОСОБА_5 , не з`явилися, останній подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, подали відзив на позов, в якому зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, розгляд справи просять здійснювати у їх відсутності.

Представник відповідача - Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що представник відповідача - Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності такого.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.10.1961 року та копії паспорта громадянина України, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане повторно 03.12.2019 року.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшло право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно копії дубліката Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, яке видане виконавчим комітетом Пустомитівської районної Ради народних депутатів 05.12.1988 року та зареєстроване за № 187, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради від 15.09.1988 року № 332.

Згідно рішення Лисиничівської сільської ради від 08.09.1988 року № б/н погоджено висновок Львівського МБТІ та надано дозвіл на оформлення ОСОБА_4 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ЛОКП «БТІ та ЕО» № 2/883 від 04.11.2019 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.1988 року, виданого на підставі рішення Пустомитівської районної ради від 15.09.1988 року № 332. Станом на 04.11.2019 року загальна площа будинку становить 94,2 кв.м., житлова 64,6 кв.м. Житловий будинок складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. До будинку відносяться: Б - літня кухня, У- вбиральня, В - гараж, Г- сарай, к - колодязь, № 1 - ворота, № 2, №3, №4, №5 - хвіртка, №6, №7 - огорожа.

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , проживав у АДРЕСА_1 та являвся власником вказаного житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями, який при житті не оформив за собою права власності на дане нерухоме майно.

За життя ОСОБА_4 своїм майном на випадок смерті не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом почергово.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_4 та на час дії ЦК УРСР 1963 року.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями першої черги майна померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_2 та діти - ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно довідки виконкому Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1923 від 03.12.2019 року, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 році проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_4 в даному житловому будинку проживала та була зареєстрована його дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , який проживав в АДРЕСА_1 , та являлася власником даного житлового будинку помер, спадщину якого прийняла його дочка, ОСОБА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

Інші спадкоємці першої черги: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли, та не орендують на таку, про що свідчать подані ними заяви.

Згідно листа приватного нотаріуса Олефір Р.В.№ 1074/01-16 від 16.12.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок було оформлено 05.12.1988 року, тобто після смерті такого.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем першої черги майна померлого, яка прийняла спадщину, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за того, що батько за життя не зареєстрував за собою право власності на вказаний вище житловий будинок.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.524, 529, 548-549, 560 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), ст.ст. 3-5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, загальною площею 94,2 кв.м, житловою - 64,6 кв.м, та господарських будівель і споруд: Б - літня кухня, У- вбиральня, В - гараж, Г- сарай, к - колодязь, № 1 - ворота, № 2, №3, №4, №5 - хвіртка, №6, №7 - огорожа.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділ ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяМ. О. Кіпчарський