КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/918/20 головуючий у І інстанції: Мальцев Д.О.
провадження 22-ц/824/4985/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Гуля В.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, в якому просив визнати недостовірною спірну інформацію та зобов`язати відповідачів спростувати її.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року позовну заяву передано на розгляд Подільському районному суду м.Києва.

Не погоджуючись із вказаним висновком суду, ОСОБА_1 в особі своїх представників звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд помилково прийшов до висновку, що справа підсудна Подільскому районному суду м.Києва, а саме за місцем реєстрації одного із відповідачів.

Посилається на те, що вибір підсудності позивачем це його право, яке передбачено процесуальним законодавством.

Вважає, що справа підсудна саме Шевченківському районному суду міста Києва, оскільки двоє із відповідачів, місце реєстрації яких позивачу невідоме, працюють за адресою м .Київ, вул . Хрещатик 36., що відноситься до Шевченківського району міста Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що жоден із відповідачів не проживає та не знаходиться на території Шевченківського району міста Києва, а відтак висновки місцевого суду вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Передаючи позовну заяву Подільському районному суду міста Києва, місцевий суд виходив з того, що жоден із відповідачів не має у встановленому законом порядку зареєстрованого місця проживання або місцезнаходження в Шевченківському районі м.Києва, натомість відоме місцезнаходження лише одного із відповідачів, що відноситься до Подільського району міста Києва.

Колегія суддів повністю погодитись з такими висновками не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» знаходиться за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Кирилівська, 23.

З позовної заяви вбачається, що місце реєстрації та проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу не відомі.

Згідно із ч.1 ст3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч.15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із ч. 7 ст. 187 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пунктах 1,2 та 36 постанови №3 пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55,124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не було проведено процесуальних дії, встановлених ст. 187 ЦПК України, а саме не було отримано інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, щодо передачі справи на розгляд Подільському районному суду міста Києва, оскільки наявна в матеріалах справи інформація не дає змоги встановити підсудність у відповідності до вимог законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір не повно оцінив обставини справи, не застосував вимоги процесуального законодавства, необхідні для встановлення підсудності справи.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «21» травня 2020 року.

Головуючий

Судді: