печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Рябцовій Ю.О.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач, ПАТ «Дельта Банк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ), у якому просить визнати припиненим договір поруки № 238960 від 04.06.2009 року (далі - договір поруки), укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 за солідарними зобов`язаннями, визначеними кредитним договором № від 20.09.2006 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0 (далі - кредитний договір), за умовами якого третій особі надано кредит у розмірі 26 400,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення 19.09.2016 року, зі сплатою 8,49 % річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання ОСОБА_2 грошових зобов`язань за кредитним договором 04.09.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 238960 за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором та договором поруки.

У листопаді 2016 році ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулось до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Заборгованість щодо якої заявлений позов у справі 345/4362/16-ц, виникла в боржника згідно з графіком погашення кредиту та розрахунку заборгованості за період з 08.12.2011 року по 20.09.2016 року щодо тіла та відсотків по кредиту, а також до 25.11.2016 року (часу звернення позивача до суду) щодо нарахованої кредитором пені у зв`язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту.

Враховую те, що кредитор не пред`явив протягом шести місяців від дня настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням вимоги до поручителя, позивач просив позов задовольнити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків.

20.12.2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим та підготовче засідання у справі призначено на 27.03.2019 року.

27.03.2019 року справу знято зі складу, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, підготовче засідання призначено на 12.06.2019 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2019 року, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання учасників справи та відсутністю доказів про отримання ними повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 30.09.2019 року.

21.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли письмові пояснення щодо правового обґрунтування позову, а також заява про розгляд справи за його відсутності.

23.09.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшли письмові пояснення щодо правового обґрунтування позову.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.09.2019 року, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання учасників справи та відсутністю доказів про отримання ними повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 198 та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 28.01.2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від на 28.01.2020 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 13.05.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та відсутністю доказів про отримання ними повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 09.09.2020 року.

18.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

09.09.2020 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, судове засідання призначено на 23.11.2020 року.

ПАТ «Дельта Банк» відзив на позовну заяву не подало.

В судове засідання 23.11.2020 року учасники справи не з`явилися.

Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, яка була одержана останнім 16.11.2020 року.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки судові повістки були направлена учасникам справи на зазначені в позовній заяві адреси місця реєстрації позивача та третьої особи, проте, конверти повернулися із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання» відповідно, а учасники справи про зміну адреси суд не повідомляли, то суд вважає, що судові повістки всім вручені.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а позивача просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 20.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений кредитний договір № 0 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 26 400,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення 19.09.2016 року, зі сплатою 8,49 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання боржником грошових зобов`язань за кредитним договором 04.09.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) був укладений договір поруки № 238960 за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору.

Згідно з п. 3.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов`язань боржника в рахунок виконання зобов`язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором та договором поруки.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.12.2016 року відкрито провадження у справі № 345/4362/16-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.04.2017 року позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 20.09.2006 року у розмірі 1 039 389,17 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 07.08.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 04.04.2017 року скасовано та призначити справу до судового розгляду в судовому засіданні.

В жовтні 2018 року, тобто під час перебування на розгляді в суді провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 як до поручителя, він подав до суду позов про визнання припиненим договору поруки.

При цьому позивач вказував, що наявні підстави для визнання договору поруки припиненим з огляду на те, що банк пропустив встановлений законом строк для пред`явлення вимог за договором до позивач, як до поручителя.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд бере до уваги те, що ч. 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Доказів того, що зобов`язання, яке було забезпечено порукою, припинено та/або виконано в повному обсязі, а також того, що відбули зміни обсягу відповідальності позивача, як поручителя, матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на те, що кредитний договір та договір поруки є чинними, та недійсними в установленому законом порядку не визнані.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання, останнім свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення обов`язку боржника.

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом, просив визнати припиненим договір поруки.

Однак, суд звертає увагу на те, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок, - перестають існувати.

Статтею 554 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Верховний Суд України у постановах від 21.05.2012 року у справах № 6-18цс11 і № 6-69цс11 зазначив, що з припиненням поруки як зобов`язального правовідношення втрачає чинність договір поруки, а тому, хоча звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. У постанові в справі № 6-18цс11 Верховний Суд України виснував про те, що мотивована неналежністю способу захисту відмова суду касаційної інстанції у задоволенні позову про визнання припиненим договору поруки є необґрунтованою.

Водночас у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-243цс14 Верховний Суд України зауважив, що звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним, проте такі вимоги суд може розглядати за наявності відповідного спору.

Після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів поручитель не може окремо ініціювати вирішення спору про визнання відсутності у кредитора права вимоги (про визнання поруки припиненою). Такий окремий позов не є належним способом захисту, а тому його не можна задовольнити. Наявність у поручителя відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування банком боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення коштів.

Оскільки банк ініціював вирішення такого спору, поручитель мав можливість ефективно захистити своє право саме у справі 345/4362/16-ц, заперечуючи проти позову у зв`язку із припиненням поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, тому судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 6, 16, 553, 554, 559, 598, 629 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 206, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 03.12.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко