ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3740/20 Справа № 208/2211/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном поверненням, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 28 лютого 2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 104 860,94 грн., яка складається з 3806,64 грн. заборгованість за кредитом; 92169,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3414,80 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4969,57 грн. штраф (процентна складова).

Вказану суму кредитної заборгованості Банк просив стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року позовні вимоги Банку задоволено частково та стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 101153,37 грн., з яких: 3806,64 грн. заборгованість за кредитом; - 92169,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3414,80 грн. заборгованість за пенею та комісією. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, а тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі: 3806,64 грн. заборгованість за кредитом; 92169,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3414,80 грн. заборгованість за пенею та комісією. При цьому, відмовляючи у стягненні з відповідача штрафів, суд першої інстанції виходив із заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка не була стороною у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 , який є її батьком, під час розгляду справи помер. 15 січня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, однак її так і не було залучено до участі у справі. При цьому, судом першої інстанції 13 березня 2019 року було ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем були порушені умови кредитного договору. При цьому відмовляючи у стягненні з відповідача заборгованості по штрафам, суд першої інстанції виходив із заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони суперечать дійсним обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2010 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої виявив бажання оформити на своє ім`я пенсійну картку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, який надано Банком у відповідача станом на 28 лютого 2018 рік утворилась заборгованість в розмірі 104 860,94 грн., з яких: 3806,64 грн. заборгованість за кредитом; 92169,93 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3414,80 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4969,57 грн. штраф (процентна складова).

Колегією суддів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час розгляду справи, ОСОБА_2 помер.

15 січня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом було відкрито спадкову справу № 63604043.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника.

У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається, зокрема статтею 1281 ЦК України, що не підлягають зміні нормами процесуального законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не встановивши правонаступників відповідача, так як спірні правовідносини допускають правонаступництво, дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, який на момент ухвалення рішення помер.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Банку, так як у разі смерті відповідача потребує зміні підстави та предмет позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу.

При цьому, Банк не позбавлений права звернутися до спадкоємців боржника з вимогою про стягнення кредитної заборгованості.

За таких обставин, оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2643,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2643,00 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко