УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яна Володимирівна, приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач 17.12.2019 р. звернулась до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яна Володимирівна, приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №356, вчинений 17.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яною Володимирівною та стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом позивач посилається на наступне.

Так, за виконавчим написом №356, вчиненим 17.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько М.В. стягнуто з позивачки 12480, 00 грн.

На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження.

Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько М.В. вчинила виконавчий напис з порушенням чинного законодавства оскільки стягувачем не було надано документів на підтвердження безспірності наявної заборгованості, які передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р.

Крім того, відповідачем пропущено строк для звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості.

Вказує, що жодного кредитного договору чи інших правочинів не укладала із відповідачем, грошових коштів чи інших послуг не отримував, про уступку права вимоги щодо кредитних зобов`язань повідомлений не був. Крім того, жодних письмових вимог від відповідача про усунення порушень, в порядку визначеному законом не отримувала, про існування заборгованості та її розміру не був поінформований.

Таким чином, вважаючи, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис всупереч чинному законодавству, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.12.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бутько Мар`яна Володимирівна, приватний виконавець виконавчого органу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

17.04.2020 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» подав до суду зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №180908-284-1 від 08.09.2018 року у розмірі 8623, 82 грн. та судові витрати.

Вказав, що ОСОБА_1 є боржником за договором №180908-284-1 від 08.09.2018 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000, 00 грн. строком на 30 днів шляхом переказу його на платіжну картку емітовану в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 2, 5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Боржниця умови договору не виконала належним чином та кредит не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12480, 00 грн. з яких 3000, 00 грн. тіло кредиту та 9480, 00 грн. нараховані відсотки.

На підставі виконавчого напису №356, вчиненого 17.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутько М.В., з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за період з 08.09.2018 року по 30.01.2019 року у розмірі 12480, 00 грн. та витрати на вчинення виконавчого напису 1200, 00 грн.

В порядку примусового виконання виконавчого напису з ОСОБА_1 стягнуто 5056, 18 грн. Станом на 14.04.2020 року залишок заборгованості становить 8623, 82 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за кредитом та 5623, 82 грн. нараховані відсотки. Оскільки ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання кредитних зобов`язань є підстави задовольнити зустрічні позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ».

Суд, дослідивши позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про стягнення заборгованості, вивчивши її зміст, приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Правова природа зустрічного позову в тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

При вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

З матеріалів справи за первісним та зустрічним позовом встановлюється, що позовні вимоги за зустрічним позовом та за первісним позовом мають відмінний предмет доказування та виникають із різних матеріально-правових підстав, а вимоги за позовами не передбачають зарахування чи виключення задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, первісний позов та зустрічний позов не є взаємопов`язаними в розумінні ст. 193 ЦПК України, а їх спільний розгляд не доцільний.

Відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає йому звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

На підставі викладено, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства згідно якого учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, враховуючи, що вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом мають різний предмет доказування, суд доходить висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 193, 197-198, 223, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги у разі оскарження рішення суду.

Суддя С.І. Кушнір