ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/733/19 Головуючий суддя І інстанції Довготько Т. М.
Провадження № 22-ц/818/3157/20 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: Справи у спорах щодо реєстрації або обліку прав на майно
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Довготько Т.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації права власності на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряна Гамлета Аветіковича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», треті особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ільїна Ілона Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому після збільшення позовних вимог просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Печенізької РДА Харківської області ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45059838 від 15.01.2019, згідно з яким припинено обтяження на нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Печенізької РДА Харківської області ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45091813 від 17.01.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Капітал» (); скасувати рішення ПН ХМНО Ільїної І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45102254 від 18.01.2019 ., згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); скасувати рішення ПН ХМНО Ільїної І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45280168 від 30.01.2019, згідно з яким зроблено запис про обтяження 30065491 на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер 327 виданий 30.01.2019 ПН ХМНО Ільїною І.М. , вид обтяження - заборона на нерухоме майно, обтяжувач ОСОБА_4 ; скасувати рішення ПН ХМНО Ільїної І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45281338 від 30.01.2019, згідно з яким зроблено запис про обтяження 30066451 на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер 327 виданий 30.01.2019 ПН ХМНО Ільїна І.М.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 25.01.2006 між ним та Банком «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», був підписаний Кредитний договір №3/01-Ф, відповідно до якого Банк зобов`язався надати кредит в іноземній валюті на придбання нерухомого майна в сумі 53000 доларів США на строк до 25.01.2026 зі сплатою 12 відсотків річних. 25.01.2006 він з Банком уклали Іпотечний договір, відповідно до умов якого, позивач передав в іпотеку Банку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира була передана в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих йому за кредитним договором № 3/01-Ф від 25.01.2006. 30.01.2008 між ним та банком був укладений договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору від 25.01.2006, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо внесення змін до п. 1 Іпотечного договору, стосовно передачі банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:144-12, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що всі відділення банку у місті Харкові зачинились, номер рахунку вказаний у кредитному договорі змінився. Позивач звертався до банку із заявами про повідомлення реквізитів для погашення кредиту, але жодного повідомлення не отримав. Оскільки за кредитом була наявна прострочена заборгованість, 25.07.2017 АТ «Банк Фінанси та кредит», звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (справа № 643/9577/17). ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 2288 від 19.01.2018, стало кредитором та іпотекодержателем у зазначених зобов`язаннях, а також придбало право вимоги за договором кредиту та договором іпотеки. 26.03.2018 ним була подана заява по забезпечення позову № 643/9577/17. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2018 заява була задоволена, вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження будь-яким способом нежитлових приміщень 1-го поверху №144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 , що є у спільній сумісній власності. 26.12.2018 заяву про скасування заходів забезпечення позову ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» було задоволено та скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2018. Суд проголосив вступну та резолютивну частину ухвали. 18.01.2019 йому стало відомо, що право власності на майно нежитлових приміщень 1-го поверху № 144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до іншої особи. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15.01.2019 державний реєстратор Гаспарян Г.А. Печенізької РДА Харківської області прийняв рішення про припинення обтяження (індексний номер 45059838), на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 по справі № 643/9577/17. 28.12.2018 відповідач вніс запис у Державний реєстр про реєстрацію права власності на зазначені приміщення за ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на підставі іпотечного договору від 25.01.2006. 18.01.2019 приватний нотаріус ХМНО Ільїна І.М. зареєструвала право власності на зазначені приміщення за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 140 від 18.01.2019. Таким чином, в результаті неправомірних дій відповідача, позивач втратив свою особисту власність. Так, відповідач ОСОБА_6 здійснив реєстраційні дії на підставі ухвали вступної та резолютивної частини, без відмітки суду про набрання її чинності. По-друге, Державною судовою адміністрацією України не направлялась ухвала Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 до Державного реєстру, адже день набрання її законної сили не настав. По-третє, у відповідача ОСОБА_6 були відсутні законні підстави для прийняття 15.01.2019 рішення, індексний номер 45059838 щодо припинення обтяження на нерухоме майно, а відтак і реєструвати право власності за ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» рішення від 17.01.2019, індексний номер 45091813, на підставі того, що державний реєстратор Печенізької РДА не міг здійснювати реєстраційні дії на підставі рішення суду стосовно майна, що знаходиться у місті Харкові. А могли тільки робити тільки державні реєстратори Департемнту реєстрації ХМР. По-четверте, сторони повинні були укласти окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала та просила позов задовільнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» - Цимбалюк С.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , з тих підстав, що станом на час вчинення державним реєстратором Гаспарян Г.А. реєстраційної дії щодо виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову по справі № 643/9577/17, з технічної точки зору не міг діяти у відповідності до положень ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки інформаційна взаємодія між державними реєстрами не забезпечена. Також, твердження позивача про те, що державний реєстратор Гаспарян Г.А. при вчиненні реєстраційної дії мав використовувати повний текст ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018, з відміткою про дату набрання законної сили, є хибним, оскільки згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України згідно якої, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах АРК, області, міста Києва та Севастополя», а тому будь-яким державним реєстраторам, які працюють в межах адміністративно-територіальної одиниці - області, надано право здійснювати реєстраційні дії, щодо майна, яке знаходиться в межах цієї області. Крім того зазначає, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя або відповідне Застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого Договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, а у випадку незгоди - право Іпотекодавця на оскарження такого рішення в суді. Факт наявності відповідного «Застереження в іпотечному договорі» за своєю правовою природою і є «Договором про задоволення вимог іпотекодержателя» і, у випадку наявності в договорі іпотеки «Застереження», додатково укладати такий «договір» між сторонами потреби нема. Звертаючись до державного реєстратора Гаспарян Г.А. із заявою про реєстрацію права власності на підставі Договору іпотеки від 25.01.2006, представником ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» було надано документи, які є достатніми з погляду на вимоги закону для прийняття позитивного рішення на користь заявника. Державним реєстратором Гаспарян Г.А. перевірено наявність в державному реєстрі іпотек відповідного запису про державну реєстрацію іпотеки згідно наданого договору іпотеки від 25.01.2006. Вважає, що державний реєстратор Печенізької РДА Харківської області Гаспарян Г.А. при реєстрації за ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адерсою: АДРЕСА_1 , діяв у спосіб та порядок, що визначений Законом, а відтак у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Г.А. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду пояснення на позовну заяву, в яких просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з тих підстав що твердження позивача необґрунтовані та непослідовні. Так, постановою КМУ від 09.11.2016 №806 «про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань державної реєстрації» визначено, що до запровадження відповідної інформаційної взаємодії, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішень судів проводиться за зверненням заявника до будь-якого державного реєстратора в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя з дотриманням вимог, установлених п.п.1 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності». Таким чином, позивач навмисно вводить суд в оману стосовно порядку функціонування взаємодії, намагаючись таким чином дискредитувати відповідача у справі. Твердження позивача щодо відсутності окремо укладеного договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя є безпідставним, оскільки відповідно до умов п. 11.3 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, зокрема, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. Підписанням Іпотечного договору, позивач, як Іпотекодавець засвідчив, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя за рішенням Іпотекодержателя у передбачених законом випадках. Зазначає, що у нього, як державного реєстратора, відповідно до вимог чинного законодавства були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Стандарт капітал».

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_10 в судовому засідання просив відмовити у задоволені позову, з тих підстав, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки у державного реєстратора був наявний необхідний обсяг повноважень, а також наявна правова підстава для проведення реєстраційних дій.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ільїна І.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора сектору державної реєстрації права власності на нерухоме майно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_6, ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», треті особи: ОСОБА_2 , ПН ХМНО Ільїна І.М. про визнання протиправним та скасування рішень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час відчуження нежитлових приміщень договору про його добровільну передачу у власність ТОВ «ФК Стандарт Кепітал» укладено не було, позивач як іпотекодавець не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» права власності на спірні приміщення, власником яких залишався позивач, не можна вважати законними.

Просить врахувати, що 20.02.2018 на адресу позивача ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» направив не повідомлення, а вимогу, в якій проінформував позивача про укладення договору про відступлення прав вимоги за договором кредиту та Договором іпотеки, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК Стандарт Кепітал». У вимозі зазначено про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки, за змістом якого, відповідач, визначивши суму боргу за договором кредиту в розмірі 5100,12 доларів США та 1930782,16 грн, вимагав від Позивача у тридцятиденний строк сплатити заборгованість. Вказана вимога містила застереження, що у разі невиконання вимоги, новий кредитор розпочинає процедуру звернення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності або шляхом продажу предмета іпотеки третім особам

Послався на те, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 17 січня 2019 року) за зверненням іпотекодержателя та за погодженням з іпотекодавцем не проводилась. Які документи були подані Відповідачем для проведення реєстраційних дій державному реєстратору судом встановлено не було.

На підставі викладеного вважає, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК Стандарт Кепітал» проведена всупереч норм чинного законодавства.

Вказав на необхідність врахування при розгляді справи правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19).

Послався на те, що з матеріалів справи вбачається, що ухвала Московського районного суду міста Харкові від 26.12.2018 про скасування заходів забезпечення позову з`явилась в Єдиному державному реєстрі судових рішень тільки 23.01.2019. Тобто на час вчинення відповідачем реєстраційної дії про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45059838 від 15.01.2019, згідно з яким припинено обтяження на нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:-144-12 в літ. «А-9», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ухвали Московського районного суду міста Харкові від 26.12.2018 року в реєстрі не було.

Вважає, що державний реєстратор Гаспарян Г.А. всупереч вимог закону не зробив запит до Московського районного суду міста Харкова для отримання такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку.

Зазначив, що в матеріалах справи міститься відповідь Департаменту реєстрації Харківської міської ради, відповідно до якої державний реєстратор Гасарян Г.А не долучив сканкопію ухвали від 26.12.2018 до матеріалів реєстраційної справи.

Зауважив, що 15.01.2018 ухвала Московського районного суду міста Харкова від 26.12.2018 законної сили не набула. Харківський апеляційний суд постановою від 24.04.2019 цю ухвалу скасував. Верховний суд ухвалою від 19.06.2019 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на постанову Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, відмовив.

Послався на те, що відповідний державний реєстратор Харківської міської ради, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав вносить відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно про припинення обтяження, а не державний реєстратор сектору державної реєстрації права власності на нерухоме манно Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, що свідчить про порушення відповідачем ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень».

Вказав, що матеріали справи від відповідачів не містять жодної заяви по суті спору: відзиву на позовну заяву (відзиву); заперечень; пояснень третьої особи щодо позову, а містять тільки письмові промови (заключне слово), який суд долучив до матеріалів справи, в яких відповідач та представник третьої особи фактично вперше висловили свої заперечення на позов, не надавши більше можливості позивачу та його представнику надати свої заперечення та пояснення з приводу дих заперечень.

ОСОБА_2 суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача у повному обсязі.

Вказано, що ТОВ ФК «Стандарт Кепітал» мав юридичні підстави визначені договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку» для здійснення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначила, що в позовній заяві позивача та у заяві про збільшення позовних вимог немає посилань на те, що відповідач не здійснив оцінку. Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №306/2056/16-ц не спростовують правильність висновків Суду першої інстанції, оскільки позивач у своєму позові на зазначав такої підстави як не проведення оцінки відповідачем.

Послалась на те, що вступна та резолютивна частина була оприлюднена у ЄДРСР 02.01.2019. Таким чином, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 на час вчинення реєстраційних дій була в ЄДРСР, необхідності направлення запиту до Суду для отримання засвідченої копії ухвали не було.

Зауважила, що посилання позивача на статтю 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є некоректним, оскільки ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2019 скасовувалось забезпечення позову.

Зазначила про безпідставність посилання на статтю 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про те, що тільки реєстратори Харківської міської ради мають право вносити відомості до Державного реєстру про припинення обтяження.

Вказала, що прямої вказівки на те, що ухвала про скасування забезпечення позову набирає законної сили іншим шляхом, ніж передбачений статтею 261 ЦПК України, немає. В правовідносинах, що розглядаються судом, суттєвим моментом є питання виконання спірної ухвали. Згідно пункту 12 статті 153 ЦПК України, оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали. Зазначена норма встановлює особливий режим, за яким оскарження ухвали, яка набрала законної сили, відповідно до ч. 1 статті 261 ЦПК України тільки зупиняє виконання цієї ухвали, не впливаючи при цьому на її законну силу.

Вважає, що посилання позивача на те, що відповідно до статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги не спростовують зазначені мною аргументи, оскільки ч. 1 статті 261 ЦПК України є спеціальною нормою, яка регулює питання набуття ухвалами законної сили. Пункт 12 статті 153 ЦПК України також є спеціальною нормою, яка регулює питання зупинення виконання ухвали про скасування заходів забезпечення позову та не містить застережень щодо можливості виконання ухвали тільки після набуття останньою законної сили.

Послалась на те, що 22.01.2019 позивач подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018, що свідчить про те, що в період з 27.12.2018 до 22.01.2019 жодних процесуальних перешкод для виконання цієї ухвали не було.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, представника позивача, представників ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», ОСОБА_2 , перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що між Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Полєвою О.М. за реєстровим № 179, з метою забезпечення Кредитного договору №3/01-Ф від 25.01.2006 на суму 53000 доларів США, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. 25.01.2008 за реєстровим № 4 було накладено заборону відчуження зазначеної у вказаному договорі квартири.

Між ОСОБА_1 та «Банк «Фінанси та Кредит» ВАТ 30.01.2008 був укладений договір про внесення змін № 1 до Іпотечного договору від 25.01.2006, відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо внесення змін до п. 1 Іпотечного договору, стосовно передачі банку в іпотеку нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:144-12, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» 19.01.2018 було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Кредитним договором №3/01-Ф від 25.01.2006, Іпотечним договором від 25.01.2006, договором поруки №п3/01-Ф від 25.01.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. і зареєстрований у реєстрі за № 272. Відповідно до зазначеного договору первісний кредитор передав (відступив), а ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» прийняв всі права вимоги до боржників за кредитним договором та договорами забезпечення (іпотеки, поруки), до ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 10 Іпотечного договору від 25.01.2006, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя; або за виконавчим написом нотаріуса, або за рішенням суду, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Відповідно до п. 11 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: п.п. 11.1 - за рішенням суду; п.п. 11.2 - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис, може бути оскаржено Іпотекодавцем виключно в судовому порядку; п.п. 11.3 - згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 11.31 та 11.3.2 цього договору.

У відповідності до п. 11.3.1 Іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2018 по справі №643/9577/17 було задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження будь-яким способом нежитлових приміщень 1-го поверху № 144-1-:144-12, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 скасовано вищевказані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.03.2018, та відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспарян Г.А., на підставі ухвали суду № 643/9577/17 від 26.12.2018 припинив обтяження нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 144-1-:144-12, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 24.04.2019, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 було скасовано, в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Також судом встановлено, що 18.01.2019 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО Ільїною І.М., право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 144-1-:144-12, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 перейшло від ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» до ОСОБА_2 , яка в свою чергу, передала вказані нежитлові приміщення в іпотеку ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 30.01.2019, посвідченого ПН ХМНО Ільїною І.М.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що сторони повинні були укласти окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, вирішивши, що підстави для укладення окремого договору відсутні.

Доводи позивача про те, що державний реєстратор Гаспарян Г.А. припинив обтяження на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018, яка не набрала законної сили, суд відхилив, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 158 ЦПК України, ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Таким чином, державний реєстратор Гаспарян Г.А. прийняв рішення про припинення обтяження 15.01.2019 на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.12.2018 вже після спливу строку на її оскарження. Таким чином, державний реєстратор Гаспарян Г.А. діяв в межах своїх повноважень на підставі Закону, а тому в задоволенні вимог в цій частині суд відмовив.

Суд зазначив, що із скасуванням Харківським апеляційним судом від 24.04.2019 судового рішення по справі №643/9577/17, ухвали від 26.12.2018, на підставі якої припинено обтяження нерухомого майна, записи підлягають відновленню з моменту їх первісного вчинення, тобто записи є дійсними з моменту вчинення первинних записів.

Інші вимоги суд залишив без задоволення, оскільки вони є похідними.

Колегія суддів не погоджується з мотивами першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи збереження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, якщо позивач такими вимогами захищає порушене право цивільне. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

А тому у разі вирішення таких майнових приватних спорів за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін, належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішень, запису щодо державної реєстрації права на обтяження має бути особа, право чи обтяження якої було зареєстровано вказаної вище ухвалою суду.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою, другою статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

Положенням частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Зазначена стаття у редакції, що була чинна на час укладення іпотечного договору також передбачала можливість позасудового врегулювання шляхом визнання права власності на підставі відповідного застереження у тексті договору.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність укладення окремого договору щодо позасудового порядку врегулювання спору, що не ґрунтується на вищевказаних вимогах Закону України «Про іпотеку».

Також суд апеляційної інстанції не розглядає доводи скарги стосовно того, що не було попередньо проведено оцінку майна, оскільки такі доводи не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому перебувають поза межами апеляційного розгляду відповідно до вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України про те, що у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно положень ч. 5 ст. 3 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону державній реєстрації прав підлягають, крім іншого, речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; іпотека; інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Закону до організаційної системи державної реєстрації прав належать суб`єкти державної реєстрації прав державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Згідно положень ч. 1 ст. 10 Закону державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Вказане свідчить, що відповідач вчинив реєстраційну дію в межах наданих йому повноважень.

Щодо посилань позивача на те, що реєстратор не мав права знімати обтяження на підставі вступної та резолютивної частин ухвали про скасування заходів забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За правилом ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вказане свідчить, що чинне процесуальне законодавство не пов`язує набуття чинності ухвалою з датою складення її повного тексту. Дата складення повного тексту має значення лише для вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо дотримання строку на оскарження.

Також, нормою ч. 12 ст. 153 ЦПК України передбачено, що оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Як було правильно встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційне провадження щодо оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову було відкрито 22 березня 2019 року.

Вказане свідчить про те, що на день внесення відповідачем до реєстру запису про скасування обтяження ухвала про скасування обтяження вже була чинною, а тому у нього були відсутні підстави для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Разом з тим, суд першої інстанції розглянув справу з неналежним складом відповідачів та за вимогами, що є похідними від основних, які за своїм змістом спрямовані на повернення спірного нерухомого майна у власність, які прямо не були зазначені у позові.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування реєстраційних рішень стосовно предмету іпотеки - спірних нежитлових приміщень ОСОБА_1 визначив відповідачами Державного реєстратора припинення обтяження на спірні нежитлові приміщення та реєстрацію права власності на них - ОСОБА_6 та кредитора позивача та попереднього іпотекодержателя згаданих спірних нежитлових приміщень ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», в якості третіх осіб - останнього власника спірних нежитлових приміщень - предмету нової іпотеки - ОСОБА_2 , яка придбала ці приміщення на підставі договору купівлі-продажу у ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» та реєстратора нового обтяження спірних нежитлових приміщень на підставі договору іпотеки - ПН ХМНО Ільїну І.М.

Суд першої інстанції не з`ясував, що вимоги позову щодо скасування рішення ПН ХМНО Ільїної І.М про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45280168 від 30.01.2019, згідно з яким зроблено запис про обтяження 30065491 на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер 327 виданий 30.01.2019 ПН ХМНО Ільїною І.М., вид обтяження - заборона на нерухоме майно, обтяжувач ОСОБА_4 та скасування рішення ПН ХМНО Ільїною І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45281338 від 30.01.2019, згідно з яким зроблено запис про обтяження 30066451 на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер 327 виданий 30.01.2019 приватним нотаріусом ХМНО ХО Ільїна І.М. стосуються прав та обов`язків ОСОБА_4 , яка не була залучена до розгляду цієї справи.

Суд першої інстанції всупереч ст. 263 ЦПК України також не з`ясував, що по суті спір виник про захист майнових прав позивача щодо вищевказаних нежитлових приміщень, які належали позивачу, та на підставі договору іпотеки забезпечували виконання основного зобов`язання за договором кредиту, укладеного з Банком «Фінанси та Кредит», право вимоги за якими наразі набуло ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», яке є правонаступником банку в цих правовідносинах. З приводу стягнення заборгованості за цим договором кредиту у суді першої інстанції розглядається інший спір за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Факторінгова компанія «Стандарт Кепітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (справа № 643/9577/17).

Відповідно до ст. 19 ЦК України:

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав є похідними від його майнових прав (права власності) на згадані спірні нежитлові приміщення, і тому без вирішення цього майнового спору у суду були відсутні правові підстави для вирішення похідних вимог щодо реєстрації обтяжень та майнових прав стосовно цієї нерухомості, власником якої на день розгляду справи є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до принципу диспозитивності: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України:

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності та скасування реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, який є похідним від основного спору, який виник по справі щодо цього нерухомого майна, ОСОБА_1 не зазначив усіх належних відповідачів по справі по справі, а також не заявив відповідних основних вимог стосовно спірного нерухомого майна, що є правовою підставою для розгляду згаданих похідних вимог.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц та від 15.05.2019 у справі № 727/1561/16-ц зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (ст. 175 ЦПК).

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом, яке належить лише позивачу. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Залучення співвідповідача відбувається відповідно до вказаної норми ст. 51 ЦПК України лише у суді першої інстанції та лише за ініціативою позивача, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності та за змістом згаданої норми ст. 51 ЦПК України, виходячи з визначених у ст. 367 ЦПК України меж апеляційного розгляду справи не вправі залучати співвідповідача та вирішувати питання про доповнення похідних позовних вимог основними - щодо захисту майнових прав позивача на спірне нерухоме майно, без яких похідні вимоги є безпредметними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції не перевірив належний склад учасників справи та всупереч положень ч.ч. 1, 2 ст. 2, ст. 5, ч. 5 ст. 12 ЦПК України у їх системному зв`язку - не роз`яснив позивачу наслідки невчинення процесуальних дій щодо доповнення заявлених похідних вимог основними: про захист майнових прав на спірну нерухомість відповідно до ст. 16 ЦК України, а також - щодо залучення до справи належних відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стосовно прав та обов`язків щодо спірного нерухомого майна виник спір у цій справі.

Наведене свідчить, що висновки суду про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю були зроблені з порушенням принципів змагальності та диспозитивності, є передчасними, а тому відповідно до п. 4 ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з інших, наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 червня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.