ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/862/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9146/19 Категорія: 306000000 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и в:
У липні 2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
На обгрунтування позовних вимог вказував, що відповідач ОСОБА_2 07.07.2019 р. та 08.07.2019 р. на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію, яка є недостовірною та такою, що принижує його: честь, гідність та ділову репутацію, наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити Холода змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 »» піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Дата, час та адреса публікації на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» 07.07.2019р. о 23 год. 44 хв. https://www.facebook.com/ molodet.ua/posts/153295.
Дата, час та адреса публікації на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» 08.07.2019 р. о 16 год. 16 хв. - https://www.facebook.com/ molodet.ua/posts/049069.
Також, в публікації 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook», адреса публікації: ОСОБА_5 в коментарях до цієї публікації назвав його: « ОСОБА_6 » внаслідок чого принизив його: честь, гідність та ділову репутацію оскільки, таким чином порівняв його з особою, яка: «Страждає вродженою психічною неповноцінністю, розумовою відсталістю; недоумкуватістю».
Відповідно до Словника іншомовних слів ОСОБА_7 , слово «Дебіл» означає: «той, хто страждає вродженою психічною неповноцінністю, розумовою відсталістю; недоумкуватий».
Відповідач у своїй публікації спотворив слово «Дебіл» на « ОСОБА_6 » з метою уникнення в майбутньому відповідальності.
В першу чергу слово «Дебіл» є медичним терміном. Це хворобливий стан психіки, що характеризуються загальними клінічними ознаками та застосовується до осіб, які страждають на «Дебільність» - найлегша і найрозповсюдженіша форма олігофренії. Для судової психіатрії вона має особливе значення. Це пояснюється тим, що серед інших форм олігофренії по суті лише хворі на дебільність становлять значну частину направлених на судово-психіатричну експертизу.
Опублікована вищезазначена неправдива та дискредитуюча інформація відповідачем 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. та 08.07.2019 р. о 16 год. 16 хв. на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» - була розповсюджена на своїх персональних сторінках в соціальній інтернет-мережі «Facebook» станом на 23 год. 35 хв. 08.07.2019 р. - 155 користувачами соціальної інтернет-мережі «Facebook», та була доведена до необмеженого кола осіб, чим принизило його честь, гідність та ділову репутацію та завдало моральної шкоди.
Завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які виникли внаслідок того, що в публікаціях 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. та 08.07.2019 р. о 16 год. 16 хв., були доведені до необмеженого кола осіб, тільки - 1655 осіб знаходяться в друзях у відповідача на його персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» та 155 перерепостів на своїх персональних сторінках в соціальній інтернет-мережі «Facebook», та іншими користувачами, що збільшило поширення такої неправдивої та дискредитуючої інформації, яка була опублікована відповідачем: 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. та 08.07.2019 р. о 16 год. 16 хв. - до ще більшого необмеженого кола осіб.
Також, на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі «Facebook» - ОСОБА_2 має 15 відміток «подобається», 9 коментарів.
Неправдива та дискредитуюча інформація, яка була опублікована відповідачем: 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. та 08.07.2019 р. о 16 год. 16 хв. принизила його ділову репутацію, оскільки відповідач зазначив: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити Холода змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші…».
Таким чином, відповідач стверджує та намагається донести думку до необмеженого кола осіб, що він займається корупцією, намагаєся підкупити гр. Холода, який виступав свідком у кримінальному проваджені від 05.07.2017 р., щоб він змінив покази, які ним були надані слідчому. Тобто, що він вчинив злочин передбачений ст.ст. 386, 384, 385 КК України.
Позивач зазначив, що приниження ділової репутації полягало також в тому, що він є військовослужбовцем Черкаського зонального відділу ВСП, тобто органу, який підтримує правопорядок у Збройних Силах України, а така інформація, що нібито він намагався дати гроші свідку за зміну показів підриває його авторитет, як військовослужбовця який представляє військову службу із правопорядку. Також, це приниження авторитету серед знайомих, родичів та взагалі перед громадою м. Черкаси.
Крім того, відповідач поширює неправдиву інформацію, що він - ОСОБА_1 знаходиться «постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Такою, неправдивою інформацією відповідач стверджує, що позивачу надали статус УБД (учасника бойових дій) після закінчення служби, оскільки через військкомат оформлюють посвідчення учасника бойових дій в тому випадку, коли військова частина не встигала оформити відповідний статус.
Такими недостовірними фактами, відповідач намагається применшити його статус, як учасника бойових дій.
Також, зазначає, що статус учасника бойових дій йому видало Головне управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України 17.04.2019 р. із запізненням на 1 рік.
Позивач вказав, що відповідач наводить неправдиву інформацію щодо наступних фактів, що він ОСОБА_1 постійно перебуває на лікарняних, що спростовується наступним: 03.01.2018 - 22.02.2018: брав участь у антитерористичній операції в складі 13 батальйону 95 окремої десантно-штурмової бригади ДШБ (в/ч НОМЕР_1 ) біля м. Авдіївка (підтверджується: копією довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її доведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 191 від 16.04.2018 р.; 13.06.2018 - 13.09.2018 та 13.12.2018 - 15.03.2019: брав участь у Операції об`єднаних сил в складі зведеного підрозділу Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (підтверджується: копія довідки про безпосередню участь в ООС, для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях № 91 від 01.10.2018).
Завдання йому моральної шкоди внаслідок приниження його честі, гідності та ділової репутації посилилось тим, що відповідач ОСОБА_2 є кандидатом від 198 одномандатного виборчого округу. Тобто до його слів може прислухатися значна частина населення, яка стежить за виборчою кампанією, а також це доступ до виступів перед значною аудиторією внаслідок чого потенційні виборці можуть цікавитися біографією ОСОБА_2 та мати доступ до неправдивої та дискредитуючої інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію.
Тому, моральну шкоду оцінює у розмірі - 30000 грн., яка полягає не тільки у тому, що ОСОБА_2 поширив таку інформацію, як громадянин до необмеженого кола осіб, а також як кандидат у народні депутати України, що вимагає від такої особи бути більш обережнішою у своїх висловлюваннях та поширенні інформації про громадян, які в порівняні з кандидатом у народні депутати перебувають в більш незахищеному статусі та більш обмеженому доступі до медійних майданчиків та засобів масової інформації. А будь-яке таке поширення неправдивої та дискредитуючої інформації кандидатом у народні депутати України матиме вже не локальний, а загальнонаціональне поширення, що може викликати масові негативні коментарі у тій самій інтернет мережі, соціальній мережі « ОСОБА_8 », на місцевих та загальнонаціональних каналах. Адже статус кандидата у народні депутати України, який поширює таку інформацію - неправдиву та дискредитуючу є особа, яка користується певною довірою значної частини населення і таку інформацію будуть сприймати, як істину, як факт.
Таким чином, вищенаведена спірна інформація є негативною інформацією, поширеною відносно нього відповідачем. Є недостовірною інформацією, оскільки вищезазначені твердження, висловлення та поширення їх шляхом опублікування на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» - відповідача. Однак, такі факти не відповідають дійсності, з огляду на відсутність будь-яких доказів на підтвердження цього. Тому зазначені відповідачем відомості є недостовірною інформацією, яка не відповідає дійсності, та є фактичним звинуваченням позивача у діях, які мають ознаки злочину (підкуп свідка) що порушує презумпцію невинуватості, за відсутності доказів доведеності вини позивача у порядку, передбаченому законом.
Тому, така інформація підлягає спростуванню у спосіб, яким вона була поширена.
За наведених обставин, ОСОБА_1 просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, яка поширена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікація 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв.
(адреса публікації) ОСОБА_5 та публікація 08.07.2019р. о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069, наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити ОСОБА_9 змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох днів, з моменту набрання рішенням законної сили - двічі з інтервалом у 16 год. 32 хв., спростувати недостовірну інформацію поширену на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: публікація https://www.facebook.com/molodet.ua, публікація ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) ОСОБА_5 та публікація 08.07.2019р. о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069, наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити ОСОБА_9 змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох днів, з моменту набрання рішення законної сили, видалити з своєї персональної сторінки в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікацію 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) ОСОБА_5 та публікацію 08.07.2019р. о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069.
Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поширювати будь-яким способом про нього - недостовірну інформацію та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі - 30000 грн.
15.07.2019 р. позивач скерував до суд заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати недостовірною та такою, що принижує його ОСОБА_1 честь, гідність та ділову репутацію інформацію, яка поширена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікація 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) ОСОБА_5 та публікація 08.07.2019р. о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069, наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити ОСОБА_9 змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка поширена ОСОБА_2 , 02.05.1974 р. на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua. публікація 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295, в коментарях до публікації 08.07.2019 р. о 02 год. 31 хв., наступного змісту: «Ось такі ж дібіли як ОСОБА_10 ».
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом трьох днів, з моменту набрання рішенням законної сили - двічі з інтервалом у 16 год. 32 хв., спростувати недостовірну інформацію поширену на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікація ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295, та публікація 08.07.2019р. о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069, наступного змісту:
«Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити Холода змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох днів, з моменту набрання рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію поширену на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікація 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295 в коментарях до публікації 08.07.2019 р. о 02 год.31 хв., наступного змісту: «Ось такі ж дібіли як ОСОБА_10 ».
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох днів, з моменту набрання рішення законної сили, видалити з своєї персональної сторінки в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua, публікацію 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295 та публікацію о 16 год. 16 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/049069.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох днів, з моменту набрання рішення законної сили, видалити з своєї персональної сторінки в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: https://www.facebook.com/molodet.ua. публікацію 07.07.2019 р. о 23 год. 44 хв. (адреса публікації) https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295
в коментарях до цієї публікації 08.07.2019 р. о 02 год. 31 хв. наступного змісту: «Ось такі ж дібіли як ОСОБА_10 ».
Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поширювати будь-яким способом про нього ОСОБА_1 недостовірну інформацію та стягнути з ОСОБА_2 , моральну шкоду в сумі 1000 000 грн.
Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.03.2020 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, залишено без задоволення.
Зі змісту рішення вбачається, що суд посилаючись на вимоги чинного законодавства, Конституцію України, постанову Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», Закону України «Про інформацію» та рішення Європейського суду з прав людини, прийшов до висновку, що інформація поширена відповідачам є оціночним судженням, а не фактичним твердженням. Із наданих позивачем доказів не вбачається приниження його честі, гідності та ділової репутації, а лише критика та емоційна оцінка дій позивача. Також суд зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що поширення зазначеної інформації завдало шкоди його діловій репутації, принизили його честь та гідність. Крім того, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, не підлягають до задоволення оскільки вони є похідними від позовних вимог про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 вважаючи його таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.03.2020 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивував тим, що при розгляді справи судом першої інстанції не було визначено правову природу та функціонування соціальної інтернет мережі «Facebook». Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 мав доступ до сторінки (облікового запису) соціальної інтернет-мережі «Facebook»: ІНФОРМАЦІЯ_1 проте, не зазначено, як саме: зокрема не було досліджено відео-доказ наданий позивачем, а саме: відео-стрім з персональної сторінки (облікового запису) соціальної інтернет-мережі «Facebook»: ОСОБА_11 , де відповідач знімає судове засідання, а в кінці відео-стріму наводить на себе камеру мобільного телефона та показує специфічний жест рукою, відео яке співпадає з відео зробленим технічним засобом Придніпровського районного суду м.Черкаси. Апелянт також зазначає, що судом не було досліджено, яким чином відповідач мав доступ до сторінки (облікового запису) соціальної інтернет-мережі «Facebook»: ОСОБА_11 ; судом не було досліджено, чи потребує під час входу у обліковий запис соціальної інтернет-мережі «Facebook» - ідентифікації особи.
Апелянт ОСОБА_1 зауважує, що судом не було розглянуто заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди з 30 000 грн. до 1000 000 грн., яка була ним подана 15.07.2019 р.; судом не було досліджено статус ОСОБА_2 до кримінальної справи в якій гр.Холод виступає потерпілим.
Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково визначено недостовірну інформацію поширену відповідачем, як оціночні судження, оскільки відповідач поширив інформацію наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити Холода змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД», і ця інформація поширена відповідачем, на його думку, є фактичним твердженням, оскільки відповідач повідомляє фактичні дані, які полягають у певних діях, а саме пропонування коштів за вчинення певних дій, за саме: змінити покази та забрати заяву. Дана інформація не може бути оціночним судженням, оскільки відповідач особисто знає гр.Холода, він являється його бізнес-партнером, він надавав пояснення у прокуратурі Черкаської області з приводу затримання поліцейськими гр.Холода. Тобто, відповідач безпосередньо знаючи гр.Холода поширює інформацію, яка не може бути оціночним судженням, оскільки йому відомі всі безпосередньо події пов`язані з затриманням гр.Холода.
Апелянт також не погодився з висновком суду, про те, що ним не було надано належних та допустимих доказів, що поширення зазначеної інформації завдало шкоди його діловій репутації. Так, в матеріалах справи міститься три довідки про безпосередню участь його ОСОБА_1 у АТО та ООС в період: 03.01.2018 - 22.02.2018: брав участь у антитерористичній операції в складі 13 батальйону 95 окремої десантно-штурмової бригади ДШБ (в/ч НОМЕР_1 ) біля м.Авдіївка (підтверджується: копією довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її доведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №191 від 16.04.2018 р.; 13.06.2018 13.09.2018 та 13.12.2018 15.03.2019 : брав участь у Операції об`єднаних сил в складі зведеного підрозділу Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (підтверджується: копія довідки про безпосередню участь в ООС, для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях №91 від 01.10.2018), що в свою чергу спростовує викладену інформацію відповідачем про постійне перебування його ОСОБА_1 на лікарняних.
Апелянт наголосив, що поширена відповідачем недостовірна інформація ображає його честь, гідність та ділову репутацію, отже відповідачем порушено його особисті немайнові права і цим самим завдано йому моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. При обґрунтуванні апеляційних вимог ОСОБА_1 послався на ряд постанов Верховного Суду та правову практику Європейського суду з прав людини.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
10 квітня 2020 року позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку із його перебуванням у складі Збройних Сил України на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.
Однак, 21 квітня 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність у зв`язку з перебуванням у відрядженні в складі Збройних Сил України у Донецькій області.
Отже, зважаючи на подане клопотання ОСОБА_1 від 21 квітня 2020 року, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність позивача з ухваленням відповідного судового рішення по суті спору.
Крім того, позивачем було подано клопотання від 13 квітня 2020 року про витребування додаткових доказів у справі, яке колегія суддів вважає таким, що задоволенню не підлягає, враховуючи наступні обставини та процесуальні норми.
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як видно із зазначеного клопотання ОСОБА_1 , позивач просив витребувати інформацію із ПрАТ «Київстар» по мобільному номеру абонента даного оператора за 10 червня 2019 року з 16 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем було заявлено аналогічне клопотання, яке було ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2020 року задоволено, однак стосувалося воно інших дат та часу.
Виняткових обставин, які б перешкоджали позивачеві заявити дане клопотання в суді першої інстанції до суду не надано, а тому і задоволенню воно не підлягає.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив власний аналіз та висловив судження, яке не можна спростувати у судовому порядку, крім того із наданих позивачем доказів вбачається лише критика та емоційна оцінка дій позивача, і при цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів, що поширення зазначеної інформації завдало шкоди його діловій репутації, принизили його честь та гідність. Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від заявлених позовних вимог, тому вони, як і позов про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягають.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 18.09.2017 р. по даний час проходить службу у Збройних Силах України та є учасником бойових дій.
07.07.2019 р. та 08.07.2019 р. ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію наступного змісту: «Особисто ОСОБА_3 неодноразово вже після звільнення пробував умовити Холода змінити свої покази та забрати свою заяву за що пропонував гроші, а зрозумівши що « ОСОБА_4 » піде до кінця обрав тактику обливанням бруду через соцмережі.»; «...а по нашій інформації він таким чином хоче через статус учасника бойових дій уникнути відповідальності.»; «Та насправді він з перших днів переводу до ВСП в якості патрульного почав себе вести так що колеги без матюків ніяк не характеризують, він постійно на лікарняних і через військкомат отримав статус УБД».
Дата, час та адреса публікації на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» 07.07.2019р. о 23 год. 44 хв. - https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295. Дата, час та адреса публікації на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook» 08.07.2019 р о 16 год. 16 хв. -
ОСОБА_5 публікації 07.07.2019 р. о 02 год. 31 хв. ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі «Facebook», адреса публікації: https://www.facebook.com/molodet.ua/posts/153295, в коментарях до цієї публікації виклав інформацію наступного змісту: «Ось такі ж дібіли як ОСОБА_10 ».
Позивач вважає дану інформацію недостовірною та такою, що принижує його: честь, гідність та ділову репутацію.
Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).
Разом із тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
За змістом ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відповідно до вимог ч.1,2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639 цс17.
28.03.2013 р. у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку:
1) факти, що вважаються загальновідомими;
2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом;
3) посилання на незалежне дослідження.
Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.
Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст.10 Конвенції.
Якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання у право має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дослідивши докази у їх сукупності й надавши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку, що відповідачем було висловлено оціночні судження - критика та емоційна оцінка дій позивача, які є вираженням його суб`єктивної думки і погляду, не містять фактичних даних, які можна перевірити, а отже, відповідно до ст.277 ЦК України та ст.30 Закону України «Про інформацію» такі судження, навіть висловлені у стверджувальній, провокативній, грубій та агресивній формі, не підлягають спростуванню.
По справі не встановлено і суду не доведено, що інформація про позивача поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про її правдивість чи неправдивість, а з метою доведення до громадськості особистих думок відповідача з приводу поведінки позивача.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч.1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 р. у справі №161/4052/16-ц (провадження №61-7181св18).
Тому доводи позивача викладені в апеляцій скарзі про те, що суд помилково визнав інформацію поширену відповідачем, як оціночні судження не заслуговують на увагу та не спростовуються матеріалами справи.
Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.
У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Враховуючи роз`яснення, що містяться у п. 9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від позовних вимог про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи позивача про те, що судом першої інстанції не було розглянуто заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з 30 000 грн. до 1000 000 грн. є безпідставними, оскільки, зі змісту мотивувальної частини рішення вбачається, що заява про збільшення позовних вимог подана позивачем 15.07.2019 р. була предметом розгляду суду, а при зазначенні суми стягнення моральної шкоди суд першої інстанції допустив технічну помилку, яка на думку колегії суддів не впливає на законність рішення суду. .
З огляду на вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту, а тому заявлені вимоги не є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Таким чином, в межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційний скарзі, апеляційним судом не вбачається.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін, як постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 травня 2020 року.

Судді: