ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/438/20 Номер провадження 22-ц/814/1187/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області.

В обґрунтування заяви вказувала, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року із житлового будинку АДРЕСА_1 , котрий перебуває у спільній частковій власності, ОСОБА_1 виділено квартиру АДРЕСА_2 , яка еквівалентна частці заявниці у спільному майні в розмірі 7/25 та визнано на неї право власності. Проте, у державній реєстрації речових прав на виділений об`єкт нерухомості, заявниці, державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Яковенко С.М. було відмовлено з підстав невідповідності поданих документів з відомостями про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав. Зокрема, з поданих документів вбачається, що частка ОСОБА_1 у спільному майні становить 7/25, натомість у Державному реєстрі речових прав міститься архівний запис, в якому розмір частки ОСОБА_2 вказано 6/25.

Просила встановити факт того, що частка житлового будинку АДРЕСА_1 , яка вказана у договорі купівлі-продажу від 11 червня 1992 року та рішенні Миргородського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року квартири АДРЕСА_2 в розмірі 7/25 часток будинку та частка, що вказана в Реєстрі речових прав на нерухоме майно вказана в розмірі 6/25 є одним і тим же об`єктом нерухомого майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просила зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального і процесуального права, передчасністю та помилковістю висновків суду Зазначає, що державним реєстратором допущено описку при реєстрації її частки домоволодіння зазначивши неправильно 6/25 замість 7/25. При цьому вважає, що в даному випадку відсутній спір про право, оскільки її частка в 7/25 визначена рішенням Миргодського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року у справі № 541/1529/16-ц.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки сторін в судове засідання

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт того, що частка житлового будинку АДРЕСА_1 , яка вказана у договорі купівлі-продажу від 11 червня 1992 та рішенні Миргородського міськрайонного суду від 12 січня 2017 року квартири АДРЕСА_2 в розмірі 7/25 часток будинку та частка, що вказана в Реєстрі речових прав на нерухоме майно вказана в розмірі 6/25 є одним і тим же об`єктом нерухомого майна.

При цьому зазначила, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року із житлового будинку АДРЕСА_1 , котрий перебуває у спільній частковій власності, ОСОБА_1 виділено квартиру АДРЕСА_2 , яка еквівалентна частці заявниці у спільному майні в розмірі 7/25 та визнано на неї право власності.

У державній реєстрації речових прав на виділений об`єкт нерухомості, заявниці, державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради Яковенко С.М. було відмовлено з підстав невідповідності поданих документів з відомостями про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав. Зокрема, з поданих документів вбачається, що частка ОСОБА_1 у спільному майні становить 7/25, натомість у Державному реєстрі речових прав міститься архівний запис, в якому розмір частки ОСОБА_2 вказано 6/25.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що частка ОСОБА_3 в спільному майні складає 6/25.

Разом з тим, сукупний розмір, зазначених у Державному реєстрі речових прав, часток усіх співвласників складає 1 (25/25).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів.

У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Отже положеннями даної статті встановлено порядок виправлення помилки шляхом подачі стороною відповідної заяви і лише у випадку, якщо виправлення такої помилки може вплинути на права третіх осіб необхідно вирішувати дане питання в судовому порядку. Тобто пунктом третім частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» законодавець передбачає вирішення питання виправлення помилки у судовому порядку лише у випадку, якщо це вплине на права третіх осіб.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що встановлення факту належності заявниці 7/25 житлового будинку вплине на права інших осіб, оскільки державному реєстратору необхідно буде внести зміни не тільки в реєстраційні дані щодо права власності ОСОБА_1 , а і інших співвласників.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа -Відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, в зв`язку з тим, що із цієї заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Щодо доводів апеляційної скарги

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 січня 2017 року по справі № 541/1529/16-ц, оскільки даним рішенням виділено в натурі майно, що перебуває у спільній частковій власності у будинковолодінні, розташованому в АДРЕСА_1 , проте не встановлено якою саме часткою спільної власності є виділене майно.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 19 травня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко