Справа № 417/8100/19
Провадження № 22-ц/810/190/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В.,

суддів: Авалян Н.М., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління національної поліції України у Луганській області

третя особа Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецькусправу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року, ухвалену у складі судді Рукас О.В. в м. Сєвєродонецьк Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2019 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області.

В обґрунтування позову зазначив, що11.11.2015 органом досудового розслідування Марківського відділу поліції було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000306, яке згодом було об`єднане з кримінальними провадженнями №0000329 від 03.12.2015 та № 0000010 від 13.01.2016.

На цей час досудове розслідування не завершене. Вважає, що слідчі Марківського відділу поліції покривають особо тяжкі злочини посадових осіб СТОВ «Оріон», КСП «Дружба», Кризької сільської ради Марківського району на протязі 17 років, не проводячи повного і всебічного розслідування, експертиз, неодноразово та необґрунтовано закривали кримінальні провадження.

Вважає, що незаконними діями посадових осіб КСП «Дружба» та СТОВ «Оріон» його батькам заподіяно збитків на суму приблизно 1 500 000 гривень. Позивач є спадкоємцем по закону, але Агрофірма «Агріком» яка захопила землі та майно КСП «Дружба» не хоче віддавати йому 1 500 000 гривень.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнавав впродовж сімнадцяти років від неправомірних дій слідчих Марківського відділу поліції, які покривали злочини посадових осіб СТОВ «Оріон», КСП «Дружба» проти нього, його батьків, та розпалювали ненависть, так як він не міг відчувати любов до тих, хто обікрав його, його батьків. Вважає, що 17 000 000 гривень є справедливою компенсацією за перенесені ним душевні страждання на протязі сімнадцяти років.

Шкода нанесена громадянину незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу влади, її посадової особи відшкодовується з державного бюджету Державним казначейством України.

На підставі викладеного, просив суд зобов`язати Державну казначейську службу України в Марківському районі Луганської області виплатити йому сімнадцять мільйонів гривень моральної шкоди, заподіяної йому незаконними діями органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, та один мільйон п`ятсот тисяч гривень матеріальної шкоди якої він зазнав внаслідок нерозкритих злочинів посадових осіб СТОВ «Оріон», КСП «Дружба», Кризької сільської ради Марківського району.

В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 надав заяву щодо обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за його позовом до органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, третя особа: Управління державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області, в якому зазначив, що 18% орендної плати за користування тракторами, автомобілями, коровами є справедливою платою і становить (914529:100х18=164615 грн.х20 років) 3292300грн.

Загальна сума понесених матеріальних збитків його батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 органом досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області становить 4206829 грн.(914529 грн.+3292300 грн). Через те, що слідчі органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області покривають неправомірні дії директора СТОВ «Оріон» ОСОБА_4 , він не може оформити спадщину на частку майна своїх батьків, яка належала їм на правах загальної власності в КСП «Дружба».

08.07.2015 року він звернувся до директора СТОВ «Оріон» Стешенко С.В., щоб останній надав йому довідку про розмір вартості майна, яка належало його батькам для оформлення спадщини, але він необґрунтовано відмовив йому в цьому, оскільки ніякого майна ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до СТОВ «Оріон» не передавалось. Він домігся відкриття кримінального провадження №0000010 від 13.01.2013 року, але слідство по теперішній час не закінчено. Слідчі відверто покривають злочинні дії ОСОБА_4 кримінальне провадження вони внесли до ЄРДР за ст.356 КК України, однак дії ОСОБА_4 підлягають під корупційну статтю 364 КК України. Матеріальну шкоду, нанесену йому органом досудового розслідування Марківським ВП ГУНП України він збільшує з 1500000грн. до 4206829 грн.. Моральна шкода залишається в сумі 17000000грн.(т.2 а.с.3-7).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській областізакрито.

Суд першої інстанції на основі аналізу ст. 80-82, ч.4 ст.87 ЦК України та встановлених обставин у судовому засіданні дійшов висновку, що Марківський ВП ГУНП в Луганській області не є юридичною особою, і вказане підтверджується відсутністю відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому не має цивільної процесуальної дієздатності і не може бути учасником справи.

Також, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються вбачається, що утворено як юридичну особу Головне управління Національної поліції в Луганській області (т.1 а.с.239, 240-24, т. 2 а.с.35-37,38-40).

Судом першої інстанції в судовому засіданні позивачу були роз`яснені положення ст.12, 13, 51 ЦПК України, однак відповідач відмовився від пред`явлення позову до іншого відповідача, або залучення співвідповідача по справі, зазначивши, що саме орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області є належним відповідачем та повинен відповідати за даним позовом.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, тому на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК суд першої інстанції дійшов висновку, що при відмові позивача від такої заміни чи від залучення іншої особи, суд закриває провадження у справі через відсутність у відповідача (філії чи представництва юридичної особи) цивільної процесуальної дієздатності, тобто у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі.

Наведена підстава для закриття провадження у справі передбачена п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Скаржник зазначив, що відповідно до ст. 48 ЦПК України відповідачем по справі є держава. Державу в судах представляють її органи влади, яким і є орган досудового розслідування Марківського ВП РУНП України в Луганській області. Також, зазначив, що суд зобов`язаний назначити належного відповідача по справі та вказати до юрисдикції якого суду належить розгляд даної справи.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 13 березня 2020 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від третьої особи по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції позивачу були роз`яснені положення ст.12, 13, 51 ЦПК України та лише за клопотанням позивача суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Також, зазначено, що відповідно до ч.1 ст.53 ЦПК України, позивачем не наведено обґрунтувань у який саме спосіб рішення може вплинути на права та обов`язки Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції на основі аналізу ст. 80-82, ч.4 ст. 87 ЦК України та встановлених обставин у судовому засіданні дійшов висновку, що Марківський ВП ГУНП в Луганській області не є юридичною особою, і вказане підтверджується відсутністю відомостей про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому не має цивільної процесуальної дієздатності і не може бути учасником справи.

Також, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються вбачається, що утворено як юридичну особу Головне управління Національної поліції в Луганській області (т.1 а.с.239, 240-24, т. 2 а.с.35-37,38-40).

Судом першої інстанції в судовому засіданні позивачу були роз`яснені положення ст.12, 13, 51 ЦПК України, однак відповідач відмовився від пред`явлення позову до іншого відповідача, або залучення співвідповідача по справі, зазначивши, що саме орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області є належним відповідачем та повинен відповідати за даним позовом.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, тому на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК суд першої інстанції дійшов висновку, що при відмові позивача від такої заміни чи від залучення іншої особи, суд закриває провадження у справі через відсутність у відповідача (філії чи представництва юридичної особи) цивільної процесуальної дієздатності, тобто у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі.

Наведена підстава для закриття провадження у справі передбачена п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48).

Юридична особа, яка створена і зареєстрована в установленому законом порядку, та яка наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю, може виступати стороною в цивільному процесі.

Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦПК України цивільною процесуальною дієздатністю наділені юридичні особи.

За змістом статті 80 ЦК України передбачено, що цивільною правоздатністю і дієздатністю наділяється тільки юридична особа, яка може бути позивачем та відповідачем в суді.

Відповідно до статті 82 ЦК України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом (частина 3 статті 81 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, діями якого, на думку позивача, йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Отже, відповідачем по справі визначено орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області.

Судом першої інстанції правильно встановлено та перевірено судом апеляційної інстанції, що орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області не є юридичною особою, і вказане підтверджується відсутністю відомостей про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому не має цивільної процесуальної дієздатності і не може бути учасником справи відповідно до вимог ст. 80-82 ЦК України та ст.47,48 ЦПК України.

Згідно ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання положень вказаної статті, судом першої інстанції у судовому засіданні від 30 січня 2020 року були роз`яснені положення ст.12, 13, 51 ЦПК України, однак відповідач відмовився від пред`явлення позову до іншого відповідача, або залучення співвідповідача по справі, зазначивши, що саме орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області є належним відповідачем та повинен відповідати за даним позовом (т.1 а.с. 43).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та ніким не спростовуються.

Відповідно до роз`яснень, наданим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, зокрема, страхової компанії, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК Закону №1618-1У), проте відповідачем у справі є страхова компанія як юридична особа. У разі пред`явлення позову до філії чи представництва юридичної особи суд відповідно до вимог частини четвертої статті 10 ЦПК та відповідно до порядку, визначеного статтею 33 ЦПК, вирішує питання про заміну неналежного відповідача або залучає юридичну особу як співвідповідача. При відмові позивача від такої заміни чи від залучення іншої особи суд на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК закриває провадження у справі через відсутність у відповідача (філії чи представництва юридичної особи) цивільної процесуальної дієздатності, тобто у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що у суду першої інстанції були підстави для закриття провадження по справі за п.1.ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки позивач заявив позов до відповідача, який не є юридичною особою, у зв`язку з чим не може бути відповідачем по справі через відсутність у органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області цивільної процесуальної дієздатності.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи (протоколу судового засідання), судом були роз`яснені позивачу положення ст. 12,13, 51 ЦПК щодо можливості за його клопотанням змінити відповідача або залучити співвідповідача до справи, однак позивач такого клопотання не заявив, зазначив, що саме орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області повинен бути відповідачем по справі.

Доводи скаржника про те, що згідно ст.48 ЦПК України відповідачем по справі є держава, а державу в судах представляють її органи влади, яким є і орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, не є слушними, враховуючи положення ст.47,48 ЦПК України, а також положення ст. 80-82 ЦК України, зміст яких зазначено вище.

Посилання скаржника на те, що суд зобов`язаний назначити належних відповідачів по справі, не є слушними, оскільки виходячи з принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, а тільки у відповідності до положень ст.51 ЦПК України.

З вказаної норми права слідує, що суд не має права, у випадку пред`явлення позову до неналежного відповідача, самостійно його замінювати.

Зазначену дію, суд має право вчинити, виключно за клопотанням позивача.

Виходячи з наведених норм процесуального законодавства право на заміну відповідача належить виключно позивачу і така можливість має бути оформлена його клопотанням.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо того, що суд мав замінити первісного відповідача на належного є безпідставними, оскільки за відсутності клопотання у даному випадку скаржника суд був позбавлений можливості замінити відповідача або залучити співвідповідача до розгляду справи.

Також, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд мав вказати до юрисдикції якого суду належить розгляд даної справи, оскільки, як було зазначено вище позов було подано до відповідача, який не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Судом було з`ясовано, що юридичною особою, яка може бути відповідачем по справі є Головне управління Національної поліції в Луганській області, у зв`язку з чим позивач не позбавлений права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до належного відповідача, юридичної особи, яка має цивільну процесуальну правоздатність та дієздатність з урахуванням положень ст.47,48,50 ЦПК України.

Отже, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини та норми права, які були застосовані до вказаних спірних правовідносин, судова колегія вважає висновки суду правильними та обґрунтованими, а ухвалу суду законною.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваного рішення.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 383,384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України цей строк продовжується до закінчення дії такого карантину.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2020 року.

Судді Єрмаков Ю.В.

Авалян Н.М.

Луганська В.М.