Справа №751/1726/20
Провадження №2/751/585/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Гармаш-Лящинській М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

16.03.2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» /далі ПрАТ «СК «ВУСО»/ звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 52 560 грн. 43 коп.; стягнути судовий збір.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.10.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Порше», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року, винним в порушенні Правил дорожнього руху визнаний ОСОБА_1 Транспортний засіб «Порше», д.н.з. НОМЕР_2 , було застраховано за договором добровільного страхування в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Дана ДТП була визнана страховим випадком. У зв`язку з чим, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь страхувальника було перераховано страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. Посилаючись на ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 1191 ЦК України та враховуючи, що ПрАТ «СТ «Гарантія» в порядку регресу у рахунок відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 , було сплачено на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» 47 439 грн 57 коп, просять стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу суму залишку невідшкодованої шкоди в розмірі 52 560 грн. 43 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 83-84). Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 82, 85). Від представника відповідача, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, до канцелярії суду надійшов відзив на позов з додатками, в одному із яких наведений попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат (а.с. 67-78)

Відповідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2017 року, приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр. Перемоги, 100/1 в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості та вчинив зіткнення з автомобілем «Порше», н/з НОМЕР_2 , який по інерції вдарився в автомобіль «Хонда», н/з НОМЕР_3 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.11.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп. (а.с. 13)

Згідно з п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що транспортний засіб «Порше Каєн», д.н.з. НОМЕР_2 , застраховано у ПрАТ «СК «ВУСО», згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 3823688 від 21.08.2017. (а.с. 9)

За умовами п. 6.2 договору при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку, для визначення розміру збитку, страховик або уповноважена ним особа (аварійний комісар) складає кошторис збитків, в який включається вартість запасних частин, деталей, матеріалів (з урахуванням або без урахування зносу згідно умов договору) і ремонтних робіт за винятком витрат, пов`язаних зі зміною або поліпшенням, профілактичним ремонтом та обслуговуванням обладнання ТЗ. Кошторис збитків складається на момент настання страхового випадку на підставі рахунку СТО, обраної страховиком (п. 6.2.1.). Вартість запасних частин і деталей, замінюваних при виконанні ремонту ТЗ, враховується в кошторисі збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт дорівнюють чи перевищують витрати по їх заміні на нові (п. 6.2.2.). В п. 6.3. договору сторони визначили, що розмір страхового відшкодування дорівнює сумі заподіяних збитків, але не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку (100000, 00 грн). (а.с. 10)

Позивачем, на підставі наданих документів, в т.ч. рахунку фактури № НОМЕР_4 від 24.10.2017 ФОП ОСОБА_2 та звіту ПрАТ «СК «ВУСО» №804813 від 23.11.2017, з урахуванням умов договору, укладеного ним зі страхувальником було складено страховий акт № 10471-02 від 24.11.2017 та призначено до виплати страхове відшкодування у загальному розмірі 100 000, 00 грн на рахунок ФОП ОСОБА_2 . (а.с. 22)

Також, позивачем, згідно з платіжним дорученням № 26894 від 24.11.2017, було здійснено фактичну виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 100 000 грн 00 коп. на рахунок ФОП ОСОБА_2 . (а.с. 23)

29.12. 2017 року позивач звернувся до ПрАТ СТ «Гарантія» із регресною вимогою на суму 100000 грн 00 коп. вих. № 10433. (а.с. 25)

На замовлення ПрАТ СТ «Гарантія» , СПД ОСОБА_3 було здійснено оцінку матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Порше Каєн", д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 27 - 38)

Так, відповідно до звіту про оцінку № 2979 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 30.10.2017: матеріальний збиток завданий власнику автомобіля "Порше Каєн", д.н.з. НОМЕР_2 , складає 47 439, 57 грн; коефіцієнт фізичного зносу ТЗ визначено на рівні 0, 62; вартість відновлювального ремонту склала 99 999, 99 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 47 439, 57 грн., втрата товарної вартості складає 0,00 грн.

Враховуючи відомості зазначені в звіті про оцінку № 2979 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеному 30.10.2017, ПрАТ СТ «Гарантія» здійснено перерахунок страхового відшкодування та визначено суму до виплати у розмірі 47 439, 57 грн, про що складено відповідний страховий акт № 70-18 від 13.02.2018.

13.02.2018 ПрАТ СТ «Гарантія» було сплачено позивачу 47 439, 57 грн страхового відшкодування за вимогою № 10433 від 29.12.2017, згідно страхового акта № 70-18 від 13.02.2018, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 26)

Відповдіно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно статті 979 Цивільного кодексу /далі ЦК України/ за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування», страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і зобов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про врахування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 52560,43 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань:

- Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування;

- Деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

- Договірне зобов`язання між відповідачем і ПрАТ СТ Гарантія - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Даний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі 755/18006/15-ц, яким відступлено від попередньої правової позиції Верховного Суду України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до страхового полісу серії АК № 3317873 страховиком Відповідача з страховим лімітом 100 000 гри на момент вчинення ДТП було ПрАТ СТ Гарантія.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі 755/18006/15-ц.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не погодилося з розміром страхового відшкодування, здійсненого ПрАТ СТ Гарантія та зверталося до останнього з позовом про стягнення 45320 грн 13 коп, як недоплаченого страхового відшкодування.

Проте, рішенням Господарського суду м. Києва від 18.03.2019 року по справі № 910/17111/18 ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позивачем не надано суду доказів фактично виконаного ремонту на будь яку суму, яка позивачем або потерпілим була оплачена, тобто ПрАТ СТ Гарантія, як страховик відповідача, на якого покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування, належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання. (а.с. 39-45)

Крім того, правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до даного Закону оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, у тому числі, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Єдиним документом, що засвідчує розмір прямої дійсної шкоди, що була завдана власнику транспортного засобу "Порше Каєн", державний номер НОМЕР_5 є Звіт про оцінку № 2979 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 30.10.2017 року, згідно якого матеріальний збиток був визнаним таким, що відповідає вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу та становить 47439,57 грн. (п. 6 Звіту).

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, приписами спеціального закону визначено, що страховик відшкодовує саме оцінену шкоду - визначену оцінювачем, тобто на підставі звіту про оцінку.

Позивачем не надано Суду саме допустимих та достовірних доказів реального виконання ремонту відповідного автомобіля на суму 223 024 грн 80 коп, який в повному обсязі або частково був би оплачений позивачем, потерпілим або іншою заінтересованою особою.

При цьому, сам по собі, складений позивачем відповідний страховий акт, також не є таким доказом.

Суд не бере до уваги доданий позивачем до позовної заяви рахунок фактуру ПП «Компанії «АВТОДОК» № 00001466 від 24.10.2017, зроблений на замовлення ОСОБА_4 , та здійснений на підставі нього ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» розрахунок суми страхового відшкодування (без дати складання), оскільки вказаний рахунок сам по собі також не є доказом фактичного виконання відповідних робіт. Більш того, розмір страхового відшкодування визначався на підставі іншого рахунку фактури, а його виплата проводилася іншій особі, про що безпосередньо зазначено в самому страховому акті та відповідному платіжному дорученні.

Враховуючи зазначене, у суду відсутні будь - які підстави для визнання встановленою тієї обставини, що реальна вартість відновлення автомобіля "Порше Каєн", державний номер НОМЕР_6 (збиток потерпілого) склала саме 223 024 грн 80 коп, а відтак, розрахунок страхового відшкодування належного до виплати - виходячи із такого розміру вартості відновлення автомобіля.

Тобто, беручи до уваги нульову втрату товарної вартості, єдиний розмір прямої реальної шкоди, визначений відповідним Звітом, копія якого додана до позовної заяви, становить 47439 грн. 57 коп, яка повністю відшкодована страховиком відповідача - ПрАТ СТ Гарантія.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 130, 141, 142, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлений 26.05.2020 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач