Справа № 368/1243/19
Рішення

Іменем України

"19" лютого 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Токовенко Н.О.

За участі учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 .

Представник позивача - адвокат Степаніщева В.В.

Свідок: ОСОБА_2

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПОСП «Дніпро», Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька районна державна адміністрація Київської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.10.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПОСП «Дніпро», Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька районна державна адміністрація Київської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, ( а.с., 2 - 4), в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Позов задовольнити;

2. Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу на території Кагарлицького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Викликати та опитати в якості свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , 1911 року народження, що стверджується копією свідоцтва про смерть .

Ще за життя ОСОБА_3 на її ім`я склала заповіт від 30.12.2002 року, що стверджується копією заповіту, посвідченого 30.12.2002 року секретарем виконкому Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстрований в реєстрі № 93.

Даний заповіт не скасований .

До спадкового майна належить нерухоме майно, а саме, - земельна ділянка площею 2.76 га, цільове призначення якої, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Стратівської сільської ради Кагарлицького району Київської області .

До виходу на пенсію ОСОБА_3 проживала в с. Стрітівка Кагарлицького району і була членом колгоспу імені Богуна с. Стрітівка Кагарлицького району.

На час розпаювання земель колективної власності колгоспу ім. Богуна, с. Стрітівка Кагарлицького району, ОСОБА_3 була пенсіонерка, похилого віку, а тому переїхала проживати до неї в Таращанський район село Антонівка, де вона її доглядала і вона там же померла в 2006 році .

Оскільки ОСОБА_3 на час отримання Державного акта на право колективної власності на землю була пенсійного віку та залишалася членом колгоспу ім. І.Богуна с. Стрітівка Кагарлицького району Київської облсті, то вона мала право на земельний пай.

На час видачі державного акту на право колективної власності на землю, її помилково не включили до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) та не видали відповідний сертифікат.

А тому рішенням 15 сесії ХХІІІ Скликання Стрітівської сільської ради від 19.10.2000 року ОСОБА_3 включили в додатковий список на отримання Сертифіката на право на земельну частку /пай/ в розмірі 2.76 га і наданий дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі земегль резервного фонду у колективну власність ПОСП «Дніпро «с. Стайки» Кагарлицького району, рішення додається. Але сертифікат на право на земельну частку /пай/ не видали.

На запит адвоката Стрітівська сільська рада надала додатковий список громадян, членів СТОВ ім. Богуна, що мають право на отримання земельної частки /паю/, де під номером 14 значиться прізвище « ОСОБА_3 ».

В квітні 2000 року колгоспу ім. Богуна с.Стрітівка Кагарлицького району був об`єднаний з колгоспом «Дніпро» с. Стайки Кагарлицького району .

З часу винесення даного рішення ОСОБА_3 постійно до дня своєї смерті, тобто, - з 2000 по 2006 роки, отримувала в колгоспі ім. Богуна с. Стрітівка Кагарлицького району за земельний пай в розмірі 2.76 га натуроплату у вигляді, зерна пшениці, кукурудзи та цукру.

Вона наймала автомобіль і з ОСОБА_3 кожного року приїжджали в комору колгоспу ім. Богуна села Стрітівка Кагарлицького району і отримували за оренду земельного паю натуроплату. Після смерті ОСОБА_3 натуроплату припинили.

До смерті і після смерті ОСОБА_3 вона неодноразово приїжджала в село Стрітівку та село Стайки, Кагарлицького району щоб отримати сертифікат на право на земельну частку /пай /, але їй всі відмовляли, посилали її з Стрітівки в ПОСП «Дніпро», то навпаки.

Той факт, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ОСОБА_3 дійсно був, стверджується тим, що ОСОБА_3 на протязі 6 років отримувала натуроплату за пай.

Даний факт в суді підтвердять свідки, які допомагали забирати, грузити та привозити зерно з комори колгоспу с. Стрітівка Кагарлицького району до неї додому в Таращанський район.

Крім цього, їй в 2000 році зателефонували з Стайківської сільради та сказали, щоб вона приїхала і забрала на ім`я ОСОБА_3 сертифікат, вона отримала довіреність від ОСОБА_3 на отримання нею сертифіката на право на земельну частку / пай / в колгоспі «Дніпро» Кагарлицького району, довіреності додається.

Крім цього, 24.05.2004 року за № 475 була видана ПОСП «Дніпро» довідка ОСОБА_3 , про те, що вона має сертифікат на земельну частку /пай/, - довідка додається .

В 2006 році, коли ОСОБА_3 вже не могла за поганим станом здоров' їхати за отриманням натуроплати в коморі колгоспу ім..Богуна с. Стрітівка, вона дала на її ім`я довіреність на отримання орендної плати за земельну частку /пай/, довіреність додається .

Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП отримували сертифікат на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельн частку (пай).

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 1 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

На дану земельну ділянку був виданий Сертифікат, але ОСОБА_3 його не отримала.

На даний час вона не в змозі отримати сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ім`я ОСОБА_3 оскільки він відсутній, а тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи.

Вона, як єдиний спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України намагалася прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , але їй в цьому відмовлено із-за відсутності спадкового майна .

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на ім`я ОСОБА_3 дійсно було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на земельну частку (пай ), але вона його не отримала.

В архіві сектору Кагарлицької райдержадміністрації додаткові списки на отримання сертифікатів на право на земельну частку не виявлені, що стверджується архівною довідкою за№ 05-02-48 від 07.08.2019 року.

02.10.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 29).

22.10.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 21.11.2019 року, ( а.с., 30 - 31).

18.11.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов відзив від відповідача, - приватно - орендного сільськогосподарського підприємства «Дніпро», ( а.с., 32 - 33), в якому вказано наступне:

В провадженні Кагарлицького районного суду Київського суду знаходиться справа № 368/1243/19 за позовом ОСОБА_1 (далі - "Позивач") до: ПОСП "Дніпро" (с. Стайки Кагарлицького району Київської області), Стрітівської сільської ради Кагарлицького району, Київської області, Кагарлицької районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

На виконання ухвали про відкриття провадження у справі № 368/1243/19 від 22.10.2019 року (отримано Відповідачем 04.11.2019р.), відповідно до ст. 178 ЦПК України, приватно- орендне сільськогосподарське підприємство "Дніпро" інформує суд про відсутність у останнього будь-яких документів чи інформації стосовно перебування ОСОБА_3 в складі членів КСП "ім. І.Богуна", включення її до списків на отримання Сертифікатів на право на земельну частку (пай) чи отримання нею вказаного Сертифікату та набуття права на отримання ОСОБА_3 земельної ділянки в процесі паювання земель КСП "ім. І.Богуна", с. Стрітівка і в той-же час ПОСП "Дніпро" не володіло повноваженнями щодо встановлення права ОСОБА_3 на отримання земельної ділянки чи видачі будь-яких документів на підтвердження такого права.

Зважаючи на викладене, ПОСП "Дніпро" повідомляє про відсутність заперечень щодо наведених Позивачем обставин та правових підстав позову, та таким чином - проти задоволення позовних вимог Позивача.

Оскільки Позивачем не було заявлено розміру судових витрат, які Позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті та не заявлено про покладення їх на Відповідача, у ПОСП "Дніпро" відсутні заперечення щодо заявленого позивачем розміру судових витрат.

Оскільки Відповідач не поніс судових витрат та не очікує їх понести до закінчення розгляду справи по суті, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи зі сторони ПОСП "Дніпро" не подається.

У зв`язку з відсутністю можливості направити повноважного представника в судове засідання, керуючись ст.ст. 43, 49, 58, 223 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи прошу здійснювати без участі представника Відповідача - приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Дніпро".

09.12.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 , ( а.с., 57), в якій вказано наступне:

В провадженні Кагарлицького районного суду знаходиться цивільна справа № 368/1243/19 за вказаним її позовом до вищевказаних відповідачів.

В зв`язку з виниклою необхідністю уточнює п. 2 позовних вимог і викласти їх в такій редакції:

2. Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.01.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла уточнена позовна заяваОСОБА_1 , ( а.с., 83 - 90), в якому вказано наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

За час життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй, ОСОБА_1 .

Заповіт посвідчений Косяківською сільська радою Таращанського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 93.

Заповіт не скасовано та не відмінено.

За час життя ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), що підтверджується архівним витягом протоколу 13 сесії XXIII скликання від 19 жовтня 2000 року.

У зазначеному протоколі від 07 серпня 2019 року затверджено списки на отримання «Сертифікатів на право на земельну частку (пай) в розмірі 2, 76 га. на кожного по списку члена ПОСП «Дніпро», надано дозвіл ПОСП « Дніпро» с. Стайки на замовлення технічної документації на розпаювання резервного фонду земель, згідно додаткових списків.

В додаткових списках , які затверджені 13 сесією XXIII скликання Стрітівської сільської ради від 19. 10. 2000 року значиться ОСОБА_3 .

Копією витягу з рішення Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 19.10.2000 року було прийнято рішення, яким ОСОБА_3 включено в додаткові списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку /пай/ в розмірі 2, 76 га. та надано дозвіл на виготовлення технічної документації ПОСП «Дніпро» с. Стайки.

Копією довідки за № 475 від 24.05.2004 року підтверджено, що ОСОБА_3 має сертифікат на земельну частку /пай/, вартість якого 400 гривень, підстава - додаткові списки.

До виходу на пенсію ОСОБА_3 проживала в с. Стрітівка Кагарлицького району та була членом колгоспу імені І. Боїуна в с. Стрітівка Кагарлицького району.

На час розпаювання земель колективної власності колгоспу імені І. ОСОБА_7 була пенсійного віку, а тому переїхала проживати до неї в Таращанський район в с. Антонівка, де вона здійснювала за нею догляд.

ОСОБА_3 померла в с. Антонівка Таращанського району, що підтверджується копією довідки № 125 від 27.03.2008 року, виданою виконавчим комітетом Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області.

Оскільки ОСОБА_3 проживала на час своєї праці в. с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області та працювала в колгоспі , відповідно вона мала право на отримання сертифіката на право на земельну частку /пай/ та набуття права на отримання земельної ділянки в процесі паювання земель КСП « ім. І. Богуна.», в той же час ПОСП «Дніпро» не володіло повноваженнями щодо встановлення права ОСОБА_3 на отримання земельної ділянки чи видачі будь - яких документів на підтвердження такого права.

Така обставина визнається у письмовому відзиві, який надано ПОСП «Дніпро».

Про те, що ОСОБА_3 працювала в колгості «Дніпро» Стрітівської сільської ради свідчить посвідчення , яке видано 9 лютого 1968 року.

Копією письмової заяви від 29.05.2000 року підтверджується факт звернення до голови Кагарлицької районної державної адміністрації з приводу виділення їй земельної частки /пай/.

Копією трудової книжки колгоспника № 143 підтверджується праця ОСОБА_3 в колгоспі« Дніпро» Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Копією протоколу №143 від 29 вересня 1967 року підтверджується, що ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Дніпро» з 15 січня 1944 року по 15 грудня 1952 рік.

Копією державного акту на право колективної власності на землю серії КВ підтверджується право колективної власності на землю, яке видано колективному сільськогосподарському підприємству ім.. І. Богуна с. Стрітівка, - Стрітівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 1292, 7 га. Землі, в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення сесії Стрітівської сільської ради народних депутатів від 13 червня 1995 року за №03-22.

Акт зареєстровано в книзі записів держаних актів на право колективної власності на землю за №7.

Копією письмової відповіді головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13. 08. 2019 29-10-0.11-10427/ 2-19 вбачається, що відповідно до наявної в архіві Управління технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадян - власників сертифікатів на право на земельні частки/паї/ в межах Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2000 року на 317 осіб розроблена ДП «Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою», технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 7- ми громадян - власників сертифікатів на право на земельні частки / паї/ в межах Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2009 року розроблена ДП «Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою», технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 33 громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки /паї/ в межах Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2008 року розроблена ДП « Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою « в списках вище вказаної документації гр. ОСОБА_3 не значиться.

У відповідності до письмової відповіді Стайківської сільської ради № 389 від 12.08.2019 року Стайківська сільська рада повідомила, що інформація по адвокатському запиту адвоката Степаніщевої В.В., яка необхідна для визнання права на земельну частку /пай/ в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 в сільській раді відсутня.

03 лютого 2000 року Косяківською сільською радою Таращанського району на її ім`я посвідчувалася довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважувала її одержати сертифікат на право на земельну частку /пай/ в колгоспі «Дніпро» Кагарлицького району Київської області Стрітівської сільської ради.

27 вересня 2006 року Косяківською сільською радою Таращанського району посвідчувалася довіреність , якою ОСОБА_3 уповноважувала її одержати орендну плату за земельну частку /пай/ в с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області.

Так, як в квітні 2000 року колгосп ім. І. Богуна в с. Стрітівка об`єднано з колгоспом « Дніпро» с. Стайки Кагарлицького району Київської області, відповідно їй телефонували з Стайківської сільської ради та запропонували приїхати та забрати сертифікат на ім`я ОСОБА_3 .

Проте, так як ОСОБА_3 в той час була похилого віку та сильно хворіла, вона вчасно не мала змоги його отримати.

Коли вона мала змогу його отримати, то у той час працівник Стайківської сільської ради був відсутній на робочому місці або поїхав у район.

Через деякий час ОСОБА_3 померла, її фізична дієздатність припинилася, а тому вона не могла одержати сертифікат за довіреністю.

ОСОБА_3 також за час життя сертифікат не отримала.

З 2000 року по 2006 роки вона отримувала орендну плату за земельну частку /пай/ у вигляді зерна пшениці та кукурудзи, цукру, для цих цілей вона винаймала автомобіль.

Той факт, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ОСОБА_3 дійсно був, підтверджується тим, що ОСОБА_3 на протязі 6 років отримувала зерно пшениці та кукурудзи, цукор за пай. Даний факт в суді підтвердять свідки, які допомагали забирати, вантажити та привозити зерно та цукор з комори.

Після смерті ОСОБА_3 орендну плату за пай вона не отримувала. Загальновідомим є той факт, що колишні члени колгоспу отримували сертифікати на право на земельну частку/пай/, а в подальшому отримували державні акти на право на земельну частку /пай/.

Вона, як єдиний спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1269, 1270 ЦК України намагалася прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , але їй нотаріусом було відмовлено у цьому з підстав відсутності спадкового майна.

З вищевикладеного є зрозумілим, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ім`я ОСОБА_3 не було одержано, а тому вона вважає, що має право на визнання за нею в судовому порядку права на спадкування земельної частки /паю/, відповідно до додаткових списків в розмірі 2, 76 га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Належність спадкодавцю права на відповідну земельну частку (пай) підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування ним.

Вважаю судом повинно бути взято до уваги наявність у позивача права щодо отримання права на спадкування земельної часки (паю) у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідно сертифікату, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Як зазначив Пленум Верховного суду України у п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі нього акту.

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-ІУ (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Ст.1. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особн на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Стаття 2. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: ...рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 дього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР .

У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про де право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на прятю колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання може бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею права на вищевказане майно.

Положення ст.ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Повідомляє суд, що сторонами не вживалися заходи досудового врегулювання спору.

Також повідомляє суд про те, що до цих самих відповідачів, з цього самого предмета позову та з цих самих підстав позову не подано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4,5 ЦПК України, п. 10, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. З Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 25, 81, 131 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392, 1218, 1225 ЦК України, - позивачка просить задовольнити позов.

22.01.2020 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України судом винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 год. 00 хв. 18.02.2020 року, ( а.с., 102 - 103).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, обгрунтовуваала свої позовні вимоги обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовноїх заяви, та які судом вказано вище.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Степаніщева В.В. позов підтримала, підтримувала вимоги позивачки обставинами справи, та нормами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище.

В судове засідання представник відповідача, - ПОСП «Дніпро» не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача, (а.с., 32 - 33), в якому відповідач проти позову заперечує, просить суд слухати справу без участі представника.

В судовому засіданні представник відповідача, - Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, - ОСОБА_8 зазначив наступне:

- на даний час він є головою села Стрітівка Кагарлицького району Київської області, обіймає дану посаду досить тривалий час.

Проти задоволення позову не заперечує.

Дійсно, нині покійна ОСОБА_3 отримувала арендну плату за земельну частку (пай), так як мала на це право.

Дійсно на той час були виготовлені спочатку основні списки, але в основні списки ОСОБА_3 не потрапила та була включена до додаткового списку, подавши відповідну заяву.

Частина людей встигла отримати сертифікат, а частина людей, - ні, серед цих людей і була ОСОБА_3

Таких людей по селу було близько 12.

Ці люди відновлювали свої права в судовому порядку.

Зазначив, що підтримує позов, так як вважає, що ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), проте, з технічних причин, вона його не отримала.

В судове засідання представник відповідача, - Кагарлицької районної державної адміністрації України в Київській області, - не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява відповідача, (а.с., 107), в якій відповідач просить суд слухати справу без участі представника, щодо вирішення питання, - покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав наступні показання:

- На даний час проживає в АДРЕСА_1 .

Покійну нині ОСОБА_3 він знав, так як вона проживала з ним по сусідству.

Вона розповідала, що раніше проживала в Кагарлицькому районі Київської області в с. Стрітівка.

ОСОБА_3 мала поганий стан здоров`я, в останній період свого життя вона взагалі не ходила, - лише лежала.

Знає також і позивачку, - ОСОБА_1 , яка є дочкою померлої ОСОБА_3 .

З ОСОБА_1 підтримує давно дружні відносини, а тому вона просила його на його автомобілі їздити в Кагарлицький район отримувати орендну плату за земельний пай, який належав ОСОБА_3

Орендна плата була в натуральному вигляді, - як правило, - зерно, цукор.

На думку суду, - показання свідка ОСОБА_2 є опосередкованим доказом того, що покійна ОСОБА_3 отримувала орендну плату за земиельну частку (пай), а тому це є також опосередкованим доказом того, що ОСОБА_3 мала таке право, адже без такого права вона не отримувала б орендну плату.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, які позов підтримали, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір стосується нерухомого майна, - земельної частки (паю) площею 2,76 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагалицьткого району Київської області, відповідно, об`єкт спору знаходиться на території Кагарлицького району, а тому даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Веселий Кут Таращанського району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 26 грудня 1997 року Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ( а.с., 5 - 6).

Громадянка України ОСОБА_1 є належним позивачем по даній справі, так як є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 на підставі заповіту від 30.12.2002 року, ( а.с., 7).

Відповідачами по даній справі є:

- юридична особа, - Приватно - орендне сільськогосподарське підприємство «Дніпро», 09210, Україна, Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Шкільна, будинок 1, , МФО 380805, ( а.с., 18, 32);

- юридична особа, - Стрітівська сільська рада Кагарлицького району Київської області, 09212, Київська область, Кагарлицький район, с. Стрітівка, вул. Шевченка, будинок 21, ( а.с., 21, 91);

- юридична особа, - Кагарлицька районна державна адміністрація в Київській області, 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Незалежності, будинок №1, , ( а.с., 107).

Вищевказані юридичні особи є належними відповідачами в даній справі, так як позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Обставини винкнення спору по даній справі.

Спадкодавцем по даній справі є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка село Стриавка Ржищівського району Київської області, громадянка України, яка за життя мала паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , який було видано 7 квітня 1999 року Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області.

та була зареєстрована за аресою: АДРЕСА_2 ( а.с., 58 - 60).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 мала наступну трудову діяльність (що напряму, на думку суду, - впливає на вирішення даного спору).

Згідно трудової книжки колгоспника № 143, яка видана 16 січня 1967 року колгоспом «Дніпро», Стрітівська сільська рада Кагарлицького району Київської області, ( а.с., 62), спадкодавець ОСОБА_3 працювала різноробочим в колгоспі «Дніпро», починаючи з 1944 року по 1965 рік, після чого пішла на пенсію по досягненню віку.

Вищевказаний факт також підтверджується протоколом № 143 від 29 вересня 1967 року, який затверджено правлінням колгоспу «Дінпро» № 24 від 06.10.1967 року, ( а.с., 65).

Спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 ю пішла на пенсію по досігненню віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № 3709/792029, яке видане 09 лютого 1968 року, ( а.с., 61);

Після виходу на пенсію спадкодавець по даній справі змінила своє постійне місце проживання, та стала проживати в своєї дочки, - ОСОБА_1 , - в Таращанському районі Київської області.

Даний факт підтверджується довідкою № 125, яка видана 27.03.2008 року виконкомом Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області, ( а.с., 12), в якій вказано, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 ;

Проте, живучи в Таращанському районі, спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 отримувала орендну плату за земельну частку (пай), проте, через вік та здоров`я, - не самостійно, - а через свою доньку, - ОСОБА_1 , - шляхом надання доручення, яке було завірене сільською радою, що прирівнювалося до нотаріально посвідченого доручення, ( а.с., 13).

Що стосується земельної частки (паю), то судом встановлено належними та допустимими доказами наступні обставини.

Спадкодавцем по даній справі, - ОСОБА_3 було написано власноруч письмову заяву від 29.05.2000 року, ( а.с., 64), в якій спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 прсила виділити їй земельну частку - пай, як бувшому колгоспнику. Працюючи у колгоспі «Дніпро» села Стрітовка з 1930 року по липень 1941 року, з 1944 року по 1964 рік. Маючи стаж 35 років в колгоспі «Дніпро», вона по старості пішла на пенсію ІНФОРМАЦІЯ_6 , і поїхала до дочки в село Антонівка, Таращанського району Київської області.

На виконання вищевказаної заяви Стрітівською сільською радою Кагарлицького району Київської області було винесено рішення про включення спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_3 , - в додаткові списки громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю).

- Так, звитягу з рішення 15 сесії ХХІІІ скликання від 19.10.2000 року с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області, ( а.с., 9):

- слухали питання щодо затвердження додаткових списків на отримання «Сертифікатів» на земельну частку (пай), та надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земель резервного фонду у колективну власність ПОСП «Дніпро»;

- сільська рада вирішила, - включити в додатковий список на отримання «Сертифіката» на право на земельну частку (пай) в розмірі 2,76 га ОСОБА_3 ;

- дати дозвіл на виготовлення технічної документації ПОСП «Дніпро» с. Стайки;

- Згідно додаткового списку громадян, членів СТОВ ім. Богуна, що мають право на отримання земельної частки (паю), який затверджено сесією Стрітівської сільської ради від 19.10.2000 року, ( а.с., 22), спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 була включена в додатковий список громадян, які мали право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), - під № 14.

Проте, згідно архівною довідки № 05 - 02 - 48, яка видана 07 серпня 2019 року архівним сектором Кагарлицької державної адміністрації в Київській області, ( а.с., 24), у документах (протоколах засідання 13 сесії ХХІІІ скликання від 19 жовтня 2000 року Стрітівської сільської ради) додаткових списків на отримання «сертифікатів на право на земельну частку (пай) не виявлено.

Відповідно, суд вважає, що, іншим шляхом, окрім як звернення до суду з метою отримання рішення, позивачка ОСОБА_1 не може станом на даний час захистити своє право на спадкове майно у виді земельного (паю), яке не визнається відповідачем, - ПОСП «Дніпро».

Проте, додаткові списки, які надавали справо спадкодавцю по даній справі, - ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), на думку суду мали місце, що підтверджується наступним доказом:

- Так, згідно архівного витягу 05 - 02 - 47, який видано 07 серпня 2019 року архівним сектором Кагарлицької районної державної адміністрації, ( а.с., 25), Стрітівська сільська рада вирішила надати дозвіл ПОСП «Дніпро» с. Стайки на замовлення технічної документації на розпаювання резервного фонду земель, згідно додаткових списків.

Згідно довідки № 475, яка видана 24.05.2004 року Приватно - орендним сільськогосподарським підприємством «Дніпро», ( а.с., 11), дана довідка видана ОСОБА_3 про те, що вона має сертифікат на земельну частку (пай), вартість якого 400 грн., згідно. додаткових списків.

Суд вважає, що даногю довідкою, на якій міститься кутовий штамп та гербова печатка ПОСП «Дніпро» повністю спростовується інформація, яка міститься у відзиві на позовну заяву, ( а.с., 32, 33), що, на думку суду, - є однією із підстав для задоволення даного позову.

Що стосується того факту, що відповідачем по даній справі є ПОСП Дніпро, то суд зазначає наступне:

- згідно архівної довідки № 281, яка видана 26.09.2003 року районним державним архівом Кагарлицької районної державної адміністрації в Київській області, ( а.с., 10), документи колгоспу ім. Богуна за довоєнний період, в зв`язку з окупацією території, не збереглись, тому немає можливості підтвердити факт вступу в члени колоспу ОСОБА_3 .

В переглянутих протоколах засідань правлінь та загальних зборів клогоспу за 1968 рік не виявлено рішення про виключення її з членів господарства;

- згідно довідки № 274, яка видана 24.12.2019 року ПОСП «Дніпро», ( а.с., 79):

- згідно протоколу № 1 від 13.01.1989 року із складу колгоспу Дніпро було здійснено виділення колгоспу ім. І.Богуна; згідно протоколу № 1 від 27.03.1993 року колгосп ім. І.Богуна було перейменовано в КГСП "ім. І.Богуна"; згідно протоколу № 2 від 23.02.2000 року КГСП "ім. І.Богуна" було перетворено у СТОВ "ім. І.Богуна"; на підставі протоколу № 2 від 29.04.2000 року, в процедурі приєднання було здійснено злиття ПОСП "Дніпро" зі СТОВ "ім. І.Богуна" унаслідок якої юридичну особу СТОВ "ім. І.Богуна" було припинено та водночас її майно, права та обов`язки перейшли до правонаступника - ПОСП "Дніпро".

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 померла.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчим комітетом Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області, ( а.с., 8), в якому вказано, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років, про що в Книзі реєстрації смертей ІНФОРМАЦІЯ_1 зроблено відповідний актовий запис за № 10.

Місце смерті, - село Антонівка Таращанського району Київської області.

За життя спадкодавцем по даній справі, - ОСОБА_3 було складено заповіт, а саме, - 30 грудня 2002 року , ( а.с., 7), згідно з яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матеиме право заповіла ОСОБА_10 , - позивачу по даній справі.

Отже, враховуючи вищевказані докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що спадкодавець по даній справі, - ОСОБА_3 станом на момент смерті мала право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагалицьткого району Київської області, яке, в зв`язку з смертю спадкодавця перейшло до спадкоємця, - ОСОБА_1 , з огляду на наступні норми права, зокрема, - матеріального, - ЦК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З огляду на вищевказану норму права суд вважає, що право спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_3 на право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагалицьткого району Київської області, після її смерті перейшло до спадкоємця, - ОСОБА_1 , яка є позивачем по даній справі.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В даному випадку маємо спадкування за заповітом, що підтверджується копією заповіту, який міститься на арк. 7 матеріалів цивільної справи.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд в даному випадку вважає, що навіть в разі смерті спадкодавця по даній справі, - ОСОБА_3 , вона не втратила своє право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагалицьткого району Київської області, яке перейшло до позивача по даній справі, як спадкоємця, - ОСОБА_1 .

Отже, підсумовуючи вищевказане, суд зазначає наступне:

Як судом було вказано вище, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

За час життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй, ОСОБА_1 .

Заповіт посвідчений Косяківською сільська радою Таращанського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 93.

Заповіт не скасовано та не відмінено.

За час життя ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай), що підтверджується архівним витягом протоколу 13 сесії XXIII скликання від 19 жовтня 2000 року.

У зазначеному протоколі від 07 серпня 2019 року затверджено списки на отримання «Сертифікатів на право на земельну частку (пай) в розмірі 2, 76 га. на кожного по списку члена ПОСП «Дніпро», надано дозвіл ПОСП « Дніпро» с. Стайки на замовлення технічної документації на розпаювання резервного фонду земель, згідно додаткових списків.

В додаткових списках, які затверджені 13 сесією XXIII скликання Стрітівської сільської ради від 19. 10. 2000 року значиться ОСОБА_3 .

Копією витягу з рішення Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 19.10.2000 року було прийнято рішення, яким ОСОБА_3 включено в додаткові списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку /пай/ в розмірі 2, 76 га. та надано дозвіл на виготовлення технічної документації ПОСП «Дніпро» с. Стайки.

Копією довідки за № 475 від 24.05.2004 року підтверджено, що ОСОБА_3 має сертифікат на земельну частку /пай/, вартість якого 400 гривень, підстава - додаткові списки.

До виходу на пенсію ОСОБА_3 проживала в с. Стрітівка Кагарлицького району та була членом колгоспу імені І. Боїуна в с. Стрітівка Кагарлицького району.

На час розпаювання земель колективної власності колгоспу імені І. ОСОБА_7 була пенсійного віку, а тому переїхала проживати до своєї доньки, - ОСОБА_1 , - позивачки по даній справі, - в Таращанський район в с. Антонівка.

ОСОБА_3 померла в с. Антонівка Таращанського району, що підтверджується копією довідки № 125 від 27.03.2008 року, виданою виконавчим комітетом Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області.

Оскільки ОСОБА_3 проживала на час своєї праці в. с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області та працювала в колгоспі, відповідно, - вона мала право на отримання сертифіката на право на земельну частку /пай/ та набуття права на отримання земельної ділянки в процесі паювання земель КСП « ім. І. Богуна.», в той же час ПОСП «Дніпро» не володіло повноваженнями щодо встановлення права ОСОБА_3 на отримання земельної ділянки чи видачі будь - яких документів на підтвердження такого права.

Така обставина визнається у письмовому відзиві, який надано ПОСП «Дніпро», та який судом наведено вище.

Про те, що ОСОБА_3 працювала в колгості «Дніпро» Стрітівської сільської ради свідчить посвідчення , яке видано 9 лютого 1968 року.

Копією письмової заяви від 29.05.2000 року підтверджується факт звернення до голови Кагарлицької районної державної адміністрації з приводу виділення їй земельної частки /паю/.

Копією трудової книжки колгоспника № 143 підтверджується праця ОСОБА_3 в колгоспі« Дніпро» Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Копією протоколу №143 від 29 вересня 1967 року підтверджується, що ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Дніпро» з 15 січня 1944 року по 15 грудня 1952 рік.

Копією державного акту на право колективної власності на землю серії КВ підтверджується право колективної власності на землю, яке видано колективному сільськогосподарському підприємству ім.. І. Богуна с. Стрітівка, - Стрітівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, у тому, що вказаному власнику землі передається у колективну власність 1292, 7 га. Землі, в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення сесії Стрітівської сільської ради народних депутатів від 13 червня 1995 року за №03-22.

Акт зареєстровано в книзі записів держаних актів на право колективної власності на землю за №7.

Копією письмової відповіді головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13. 08. 2019 29-10-0.11-10427/ 2-19 вбачається, що відповідно до наявної в архіві Управління технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадян - власників сертифікатів на право на земельні частки/паї/ в межах Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2000 року на 317 осіб розроблена ДП «Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою», технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 7- ми громадян - власників сертифікатів на право на земельні частки / паї/ в межах Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2009 року розроблена ДП «Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою», технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 33 громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки /паї/ в межах Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області 2008 року розроблена ДП « Київським науково - дослідним та проектним інститутом землеустрою « в списках вище вказаної документації гр. ОСОБА_3 не значиться.

У відповідності до письмової відповіді Стайківської сільської ради № 389 від 12.08.2019 року Стайківська сільська рада повідомила, що інформація по адвокатському запиту адвоката Степаніщевої В.В., яка необхідна для визнання права на земельну частку /пай/ в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 в сільській раді відсутня.

03 лютого 2000 року Косяківською сільською радою Таращанського району на її ім`я посвідчувалася довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважувала позивачку по справі, - ОСОБА_1 одержати сертифікат на право на земельну частку /пай/ в колгоспі «Дніпро» Кагарлицького району Київської області Стрітівської сільської ради.

27 вересня 2006 року Косяківською сільською радою Таращанського району посвідчувалася довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважувала позивачку по справі, - ОСОБА_1 одержати орендну плату за земельну частку /пай/ в с. Стрітівка Кагарлицького району Київської області.

Так, як в квітні 2000 року колгосп ім. І. Богуна в с. Стрітівка об`єднано з колгоспом « Дніпро» с. Стайки Кагарлицького району Київської області, відповідно, спадкодавцю по даній справі, - ОСОБА_3 телефонували з Стайківської сільської ради та запропонували приїхати та забрати сертифікат на ім`я ОСОБА_3 .

Проте, так як ОСОБА_3 в той час була похилого віку та сильно хворіла, вона вчасно не мала змоги його отримати.

Через деякий час ОСОБА_3 померла, її фізична дієздатність припинилася, а тому вона не могла одержати сертифікат за довіреністю.

ОСОБА_3 за час життя сертифікат не отримала, хоча, на думку суду, з огляду на докази, досліджені в судовому засіданні, - мала на це повне право.

З 2000 року по 2006 роки спадкодавець ОСОБА_3 через свою доньку, - ОСОБА_1 , - позивачку по даній справі, - отримувала орендну плату за земельну частку /пай/ у вигляді зерна пшениці та кукурудзи, цукру, для цих цілей позивачка ОСОБА_1 винаймала автомобіль, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 , які судом наведено вище.

Той факт, що сертифікат на право на земельну частку /пай/ на ОСОБА_3 дійсно був, на думку суду, підтверджується тим, що спадкодавець ОСОБА_3 на протязі 6 років отримувала зерно пшениці та кукурудзи, цукор за пай, адже суд вважає, що безз права на земельну частку (пай), спадкодавцю ОСОБА_3 не видавали б орендну плату.

Позивач по справі, - ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ст. 1269, 1270 ЦК України намагалася прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , але їй нотаріусом було відмовлено у цьому з підстав відсутності спадкового майна у виді сертифікату на право на земельну частку (пай).

З огляду на вищевказане суд вважає, що позивачка ОСОБА_11 має право на визнання за нею в судовому порядку права на спадкування земельної частки /паю/, відповідно до додаткових списків в розмірі 2, 76 га., цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Суд бере до уваги ту обставину, що, не можливо на даний час отримання дублікату сертифікату на земельну частку (пай), через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії, тощо, а тому у позивачки залишається єдиний законний шлях за захистом свого невизнаного права, - звернення до суду з позовною заявою.

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням її місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій. Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Як зазначив Пленум Верховного суду України у п.п.23, 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 19 березня 2010 року №2), згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі нього акту.

Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», від 5 червня 2003 року №899-ІУ (із змінами та доповненнями), цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Ст.1. Право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; Право особн на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Стаття 2. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай),також є: ...рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 дього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР .

У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про де право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на прятю колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання може бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею права на вищевказане майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають спадкові правовідносини;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п. 10, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. З Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 25, 81, 131 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392, 1218, 1225 ЦК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , так як вона ні в прохальній частині позовної заяви не просить стягувати такі витрати з відповідачів, більше того, - в судовому засіданні сторона позивача просила не стягувати судові витрати з відповідачів, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог та стягнути судові витрати з відповідачів на користь позивачки;

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 10, п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", ст. З Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» , п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, ст. ст. 25, 81, 131 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392, 1218, 1225 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПОСП «Дніпро», Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька районна державна адміністрація Київської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою село Веселий Кут Таращанського району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 26 грудня 1997 року Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) площею 2,76 умовних кадастрових гектарів з цільовим призначенням, - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Стрітівської сільської ради Кагалицьткого району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчим комітетом Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.