Справа № 199/970/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13.04.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку заочного розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернуся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2007 р. р. між позивачем та ОСОБА_1 (відповідачем-1) був укладений кредитний договір №DT/035, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 15 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 16.01.2010 р., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 (відповідачем-2) було укладено договір поруки № DT/035-2 від 16.01.2007, відповідно до якого відповідач-2 прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі за зобов`язанням відповідача-1, яке виникло на підставі договору від 17.02.2007 р.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач-1 свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, внаслідок чого станом на 23.12.2019 р. утворилася заборгованість у розмірі 54418,27 доларів США, з яких: 4206,78 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 14613,50 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 35597,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позовна заява містить вимогу про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 4206,78 доларів США, що за курсом 23,29 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.12.2019 р. складає 97975,91 грн. станом на 23.12.2019, а також понесені судові витрати.

У судове засідання позивач не з`явився та в особі представника за довіреністю надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні.

Відповідачі не скористалися правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, 16.07.2007 р. між АТКБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (відповідачем-1) був укладений кредитний договір №DT/035, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 15 000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 16.01.2010 р., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором (а.с. 11-14), що підтверджується відповідним кредитним договором.

Сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання зобов`язань сторонами по даному договору (п. 7.1), дату уплати процентів за користування кредитом (п. 4.4 кредитного договору) зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (п.3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (п.3.3 кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 (відповідачем-2) було укладено договір поруки № DT/035-2 від 16.01.2007, відповідно до якого відповідач-2 прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі за зобов`язанням відповідача-1 (а.с. 15), що підтверджується відповідним договором поруки.

Укладаючи договір поруки, його учасники погодили (п. 4 договору поруки), що у випадку невиконання зобов`язань поручитель та позичальник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, а також те, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (п. 10 договору поруки).

Відповідно до п. 10 договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Протягом періоду з 16.01.2007 р. по 12.06.2015 р. відповідач-1 частково виконував зобов`язання за договором в частині сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.11, 4.13 кредитного договору, а також в частині погашення кредиту (п. 2.2.2 кредитного договору від 16.01.2007 р.); відповідно до розрахунку останній платіж був здійснений відповідачем 12.06.2015 р. в сумі 613,64 дол. США, при цьому, залишок простроченої заборгованості склав 4 206,78 дол. США (а.с. 5).

У зв`язку з невиконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 23.12.2019 р. утворилася заборгованість у розмірі 54 418,27 дол. США, з яких: 4206,78 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 14 613,50 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 35 597,99 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 4-5), що підтверджується відповідним розрахунком.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується кредитним договором DT/035 від 16.01.2007, підписаним сторонами, розрахунком заборгованості станом на 23.12.2019 р.

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Погашення позичальником кредитної заборгованості на протязі восьми років свідчить про те, що ним визнано умови кредитного договору та правовідносини, які виникли з банком на підставі кредитного договору від 16.01.2007 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Як встановлено судом виконання зобов`язання за кредитним договором мало здійснюватися та здійснювалося відповідачем - 1 частинами, та на підставі відповідного розрахунку заборгованості (а.с. 5) встановлено, що останній платіж був здійснений відповідачем - 1 ще 12.06.2015 р. в сумі 613,64 дол. США, при цьому, сума простроченої заборгованості за тілом кредиту складала 4 206,78 дол. США.

Умовами договору сплата відсотків за користування кредитом визначена місяцями (п. 4.4) - до 23 числа кожного місяця, починаючи з дати підписання кредитного договору. .

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору від 16.01.2007 р.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК спливає у відповідне число місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст. 253 ЦК).

Втім, протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання кредитор не пред`явив позову до поручителя, тобто до 24.03.2018 р.

Відтак, порука в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою, тому підстави для задоволення позову до відповідача - 2 відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, з боку відповідача - 1 було допущено порушення умов виконання зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, тому порушені права позивача підлягають поновленню шляхом стягнення заборгованості з відповідача - 1 на користь позивача (ст. 16 ЦК, ч. 1 ст. 13 ЦПК України), розмір якої станом на 23.12.2019 р. становить 4206,78 доларів США, з яких: 4 206,78 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, що за курсом 23,29 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.12.2019 р. складає 97 975,91 грн. станом на 23.12.2019 р.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 19, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д) заборгованість за кредитним договором №DT/035 від 16.01.2007 р., розмір якої станом на 23.12.2019 р. складає 97 975 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 91 коп., яка складається з наступного: 97 975,91 - заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

В задоволенні вимоги позову до ОСОБА_2 відмовити.

Дата складення повного судового рішення 21.04.2020 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї