ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5707/19 Номер провадження 22-ц/814/1068/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 серпня 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення поновного тексту судового рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича інноваційна фірма «ВІЛП», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, третя особа: ОСОБА_3 ,

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "НВІФ "ВІЛП", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, просив накласти арешт на майно належне ОСОБА_4 , а саме: квартиру № АДРЕСА_3, квартиру № АДРЕСА_4, квартиру № АДРЕСА_7 .

В обґрунтування вказаної заяви зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 серпня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження майна ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна: 104, загальна площа (кв.м): 95, житлова площа (кв.м.): 42,5;

квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, загальна площа (кв.м): 108,4, житлова площа (кв.м.); 26,9;

квартиру АДРЕСА_7 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, загальна площа (кв.м): 164,8, житлова площа (кв.м.): 87,2

Визначено стягувача та боржника.

Зазначено суть судового рішення - накладення заборони відчуження та визначено строк пред`явлення до виконання - три роки, до 09.08.2022 року.

Ухвалу звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартир, про наявність будь-яких спорів між ОСОБА_2 і ТОВ "НВІФ "ВІЛП" їй нічого невідомо. Вжиті судом заходи забезпечення не є співмірними і порушують її права та права її сина на житло.

23 квітня 2020 року апеляційним судом отримані доповнення до апеляційної скарги.

Зазначені доповнення подані суду поза межами строку, встановленого ч.1 ст.364 ЦПК України, який є присічним і поновленню не підлягає, отже доводи, наведені у доповнені до апеляційної скарги, апеляційної скарги судом до уваги не приймаються.

У поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ "НВІФ "ВІЛП" і ОСОБА_3 навели свої заперечення проти пред`явленого позову і з цих підстав вважають незаконним ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Частиною другою ст.150 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною третьою ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом цього спору є вимога визнання недійсними угод, на підставі яких за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірні квартири.

У заяві ОСОБА_2 зазначив, що, зважаючи на предмет позову, з метою уникнення ризиків неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, доцільним є вжиття заходів забезпечення.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги, по суті, зводяться до того, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірних квартир, але ці обставини повинні встановлюватись судом при вирішенні позову по суті.

Твердження ОСОБА_1 про намір подарувати квартиру АДРЕСА_4 своєму синові не має істотного правового значення, оскільки у межах розгляду цієї справи судом має бути встановлена правомірність набуття ОСОБА_1 спірних квартир.

Інших переконливих і достатніх доказів про те, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову порушено право ОСОБА_1 на мирне володіння майном (квартирами), суду апеляційної інстанції не надано.

З урахуванням встановленого апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.1, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 09 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 квітня 2020 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов