Провадження №22-ц/812/685/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Лусти С.А. в приміщенні цього ж суду, за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» (далі - ТОВ «Грін Фактор») подало до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 28 березня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір строком дії 96 днів до 1 липня 2019 року, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 6 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з оплатою процентів за користування кредитом до 12 квітня 2019 року включно. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту в строк, передбачений кредитним договором.

07 серпня 2019 року між ТОВ "Лайм Мані" та ТОВ "Грін Фактор" укладено договір відступлення права вимоги № ЛМ-07/08-19, у відповідності до умов якого, ТОВ "Лайм Мані" відступив право вимоги грошових коштів до відповідачки.

На підставі викладеного позивач зазначив, що станом на 28 березня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 44 610,57 грн., з яких 6500 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 15080 грн. - проценти, 22912, 50 грн. - пеня, 118,07 - три проценти річних від простроченої суми заборгованості та просить стягнути її з ОСОБА_1 .

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2020 року позову ТОВ «Грін Фактор» задоволено частково. Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № ЛМ-00444202 від 28 березня 2019 року станом на 05 грудня 2019 року, в розмірі 7418,07грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 500,00 грн.; пеня - 800,00 грн.; 3% річних від простроченої суми - 118,07 грн. Розподілено судовий збір.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання в повній мірі, проте на виконання вказаних зобов`язань відповідачка сплатила проценти за період на який видавались кредитні кошти до 12 квітня 2019 року, а тому нараховані проценти позивачем за наступні періоди до 01 липня 2019 року суд вважав такими, що не підлягають стягненню оскільки їх нарахування виходить за межі договору.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Укладення договорів в електронній формі передбачено, зокрема, ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України (ЦКУ) де електронна форма є підвидом письмової. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦКУ).

В Законі України «Про електронну комерцію» визначено, що «електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі».

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Зобов`язання відповідно ст.599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом першої інстанції, 28 березня 2019 року між ТОВ «Лайм Мані», яке є фінансовою установою та наділене правом на підставі ліцензії надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ЛМ-00444202, за умовами якого останній було надано кредит у сумі 6 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з терміном користування до 12 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних) (а.с.6-11).

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору строк дії договору починається з моменту його укладання та становить 96 днів - до 01 липня 2019 року.

Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 16 днів - до 12 квітня 2019 року включно, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Умовами договору викладеними в пунктах 1.4- 1.4.2 встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом: у розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом в межах строку, зазначеного в пункті 1.3 цього договору; у розмірі 2,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня наступного після закінчення строку, передбаченого пунктом 1.3 цього договору до дня фактичного погашення; заборгованості, але у будь-якому разі у межах строку дії Кредитного Договору. При цьому сторони визнають, що така зміна процентної ставки є їх двостороннім взаємним рішенням, попередньо узгодженим умовами даного пункту Кредитного договору.

Згідно з п.3.3 Договору сума позики, проценти за користування позикою, штрафні санкції складають заборгованість за договором кредиту. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.5.6 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5 відсотка від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня повної сплати.

Відповідачка на час укладання договору позики була ознайомлена з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який є додатком № 1 до Кредитного договору (а.с.11).

Відповідно до п.7.5 Договору, сторони дійшли згоди, що кредитодавець вправі на свій розсуд та без обмежень уступати (передавати) належні йому за цим Договором права будь-яким третім особам.

Згідно інформаційної довідки № 55/12 від 05 грудня 2019 року на сайті VASHAGOTIVOCHKA.UA через платіжний сервіс "Platon" було перераховано грошові кошти на картку відповідачки, в розмірі 6 500,00 грн., чим підтверджується той факт, що ТОВ "Лайм Мані" належним чином виконав умови договору (а.с.12).

Натомість відповідачка, в порушення наведених норм закону та положень договору не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в неї виникла заборгованість в розмірі 44 610,57 грн., яку за договором факторингу № ЛМ-07/08-19 від 07 серпня 2019 року було передано ТОВ "Грін Фактор" (а.с.17-21).

Відповідно до п.2.6 Договору факторингу після відступлення прав грошових вимог до Фактора переходить право нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами боржників.

Згідно акту приймання-передачі документів до Договору факторингу №ЛМ-07/08-19 від 07 серпня 2019 року датованого тим же числом та реєстру документів, що передаються до нового кредитора ТОВ "Грін Фактор", перейшло право грошової вимоги за кредитним договором ЛМ-00444202 від 28 березня 2019 року - боржник ОСОБА_1 (а.с.22-23).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 28 березня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 44 610,57 грн., з яких 6500грн. - заборгованість по тілу кредиту, 15080 грн. - проценти, 22912,50грн. - пеня, 118,07 - три проценти річних від простроченої суми.

Районний суд, стягуючи 6500 грн. заборгованості по тілу кредиту, погодився з наявністю такого боргу.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, районний суд зазначив, що 12 квітня 2009 року відповідачкою сплачено 2080 грн., які зараховані на погашення процентів, а нараховані позивачем 13000 грн. процентів за період 13 квітня 2019 року по 01 липня 2019 року поза межами погодженого сторонами строку кредитування.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на умовах кредитного договору погодженого сторонами.

Так відповідно до положень пункту 1.4.1 проценти за користування кредитом нараховуються за кожний день в межах строку зазначеного в пункті 1.3 цього договору. Пунктом 1.4.2 договору передбачено розрахунок процентів за користування кредитом, у розмірі 2,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня наступного після закінчення строку, передбаченого пунктом 1.3 цього договору до дня фактичного погашення; заборгованості, але у будь-якому разі у межах строку дії Кредитного Договору.

З детального розпису сукупної вартості кредиту, підписаного сторонами встановлено, що за умови сплати процентів у повному обсязі у день повернення кредиту, строк користування кредитом продовжується на 16 днів із зазначенням дат 12 квітня 2019 року та 27 квітня 2019 року або кожні 16 днів з дня укладання додаткової угоди до цього договору.

Так, із матеріалів справи встановлено, що 12 квітня 2019 року настав строк виконання зобов`язання щодо повернення, як суми кредиту так і сплати процентів за користування кредитними коштами. Однак, відповідачкою сплачено лише 2080 грн., що становить суму процентів за користування кредитом за 16 днів.

Проте, відповідно до наведених умов договору та додатку до нього №1, яким є Детальний розпис сукупної вартості кредиту, внаслідок повної оплати боржником процентів за користування кредитом протягом 16 днів, боржнику продовжено право користування кредитними коштами на наступні 16 днів з оплатою за наступний період процентів в розмірі 2, 5 %.

Оскільки, таким чином строк кредитування було продовжено до 27 квітня 2019 року, то проценти підлягають сплаті саме за цей період, що становить додатково за 16 днів в розмірі 2, 5 % -2600 грн.

Враховуючи, що після сплину вказаного строку кредитування, подальші платежі відповідачкою не здійснювалися, додаткових угод не укладалося, то право користування в подальшому кредитними коштами у відповідачки не виникло.

Враховуючи, що суд не звернув на вказане уваги, та вважав, що строк кредитування обмежено виключно 16 днями, рішення в частині висновку щодо відсутності підстав для стягнення відсотків підлягає зміні, а з відповідачки слід стягнути 2600 грн., погодившись при цьому з судом, що за подальші періоди, поза межами кредитування, позивачем проценти нараховано безпідставно.

З відзиву відповідачки на позовну заяву слідує, що вона не погоджується з розміром відсотків та вважає безпідставним їх нарахування після 1 липня 2019 року. Таке підтверджує домовленість сторін, щодо можливого продовження строку кредитування, але не більше як до 1 липня 2019 року. Проте, розмір відсотків чітко визначений в умовах договору, тому є погодженим сторонами.

Відповідно до положень частини 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В наданому відзиві, відповідачка посилається на скрутне матеріальне становище, оскільки не має інших доходів окрім пенсії в розмірі в середньому 1500 грн. на місяць, а також, що з нею проживає мати, 1937 року народження.

Районний суд, вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої позивачем пені в розмірі 22912 грн. 50 коп., дійшов вірного висновку, щодо можливості врахування майнового стану відповідачки, відсутність значних негативних наслідків своєчасного невиконання зобов`язань відповідачкою, а також враховуючи, що розмір нарахованої пені значно перевищує боргові зобов`язання, обґрунтовано стягнув на користь позивача пеню в розмірі 800 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на нарахування пені в розмірі, який відповідає умовам договору, підлягають відхиленню, оскільки судом правомірно застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене оскаржуване судове рішення підлягає зміні з підстав наведених вище, а з відповідачки слід стягнути 10018,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 500,00 грн.; відсотки - 2600 грн., пеня - 800,00 грн.; 3% річних від простроченої суми - 118,07 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з урахуванням часткового задоволення позову та апеляційної скарги (22%) з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1056,55 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Фактор» задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Фактор" () заборгованість за кредитним договором № ЛМ-00444202 від 28 березня 2019 року станом на 05 грудня 2019 року, в розмірі 10018,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6 500,00 грн.; відсотки - 2600 грн., пеня - 800,00 грн.; 3% річних від простроченої суми - 118,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Фактор" () витрати по сплаті судового збору в розмірі 1056,55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 21 квітня 2020 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова