Справа №278/1965/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ПерекупкаІ.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа нотаріус Московської міської нотаріальної палати Алєшкова Ірина Борисівна про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2020 року позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з даним позовом, в якому просить усунути ОСОБА_2 від спадкування по закону по відношенню до спадкового майна відкритого після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та признати ОСОБА_2 негідним спадкоємцем. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначиаи, що до складу спадкового майна входить квартир, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 14.09.2020 року справу передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

06.10.2020 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження судді Перекупка І.Г.

Ознайомившись із матеріалами справи, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч.2 ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України").

При цьому суди повинні враховувати, що суд не може застосовувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір. У той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не суперечать Конституції України (п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя").

Розглядаючи справи за участю іноземного елемента, судам слід з`ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності порядку регулювання спірних правовідносин, що виникли.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається Цивільним процесуальним кодексом України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка підписана Україною та Російською Федерацією, ратифікована Україною Законом 240/94-ВР від 10.11.1994р., право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Положення цієї статті застосовуються і до спорів у справах про успадкування.

Статтею 48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка підписана Україною та Російською Федерацією, ратифікована Україною Законом 240/94-ВР від 10.11.1994р., передбачено, що провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті. Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв`язку з провадженням по справах про спадщину.

Враховуючи, що спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, то вважаю, що по даній справі провадження віднесено саме до компетентності установ Договірної сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті.

Крім того, згідно ст.70 Закону України "Про міжнародне приватне право", яка регулює колізійні норми щодо спадкування, з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося.

Статтею 71 вищезгаданого закону визначено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Отже, оскільки у даному випадку позивач фізична особа, звертається з позовом, у спорі щодо спадкування нерухомого майна, яке знаходиться в м. Москва, Російська Федерація, тому, як уже було зазначено вище, даний спір за таких умов, суб`єктно не належить до юрисдикції національних судів України.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Це узгоджується із Закону України "Про міжнародне приватне право" і Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що дана справа не підсудна судам України, вирішувати спір має компетентний суд Російської Федерації, куди позивачу необхідно звернутися з відповідним позовом.

Відповідно, провадження в справі не може бути відкрито і на підставі ст.186 ЦПК України у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 3, 13, 19, 186, 497, 258-261, 352, 353 ч.1 п.6, 354 ЦПК України, Законом України "Про міжнародне приватне право", Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позивом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа нотаріус Московської міської нотаріальної палати Алєшкова Ірина Борисівна про усунення від права на спадкування.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка