ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/829/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №706/241/19 Категорія: 304090000 Орендарчук М.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бородійчука В.Г., Сіренка Ю.В.,
за участю секретаряЧуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення майнової, матеріальної та моральної шкоди, завданої йому органами дізнання, досудового слідства, прокуратури під час незаконних дій, бездіяльності та кримінальних злочинів за заявами, направленими із ГПУ по відмовним матеріалам 555/11, за яким було відкрито кримінальне провадження №0000051 від 20.01.13 року щодо неповернення позивачу боргу ОСОБА_2 за розпискою, а також не виконання ним судового рішення про стягнення боргу.

З цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів Черкаської області, прокуратури Черкаської області, також ГПУ. Справи за його заявами неодноразово закривались. Слідчі, прокурори, відчуваючи безкарність, виносять безліч постанов про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовуються судами. Вони оскаржували до суду постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, дії прокурора району в порядку кримінального та адміністративного судочинства, а також подавали скарги до прокуратур різних рівнів. Таким чином, йому нанесена матеріальна шкода, яка за десять років становить 28170,00 грн. Це оплата поїздок до суду, міліції, прокуратури, поштових відділень, поштові послуги, виготовлення копій документів, оплата послуг юристів, судові витрати. Йому, також заподіяна моральна шкода, яка за десять років становить 189000,00 грн. (мінімальний заробіток 1217 грн. х 120 місяців).

16.04.2019 ОСОБА_1 надав до суду пояснення (а.с. 13-18), де вказано, що майнова шкода в сумі 62000,00 грн. складається із неповернутого ОСОБА_2 боргу за рішенням Гайсинського районного суду від 13.04.2013, а внаслідок бездіяльності органу дізнання та прокуратури вищевказана майнова шкода підлягає стягненню із відповідачів.

Підставами для відшкодування моральної шкоди вважає невиконання судових рішень, постанов слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих, прокурорів. Це провокує загострення хронічних хвороб, що супроводжується підвищенням артеріального тиску та головними болями. З цього приводу він змушений постійно нести витрати на придбання медикаментів та консультації в медичних установах. При цьому страждає його гідність і ділова репутація. Він судиться з даного приводу протягом 9 років, а тому порушується його нормальний спосіб життя, що посилює його душевні, фізичні, моральні страждання.

Просив суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів майнову шкоду в сумі 62000,00 грн., матеріальну шкоду в сумі 28170,00 грн., моральну шкоду в сумі 189000,00 грн., а також судові витрати в розмірі 62 грн.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 24.02.2020 провадження в частині позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди - закрито. Підставою для закриття провадження в цій частині суд вказав те, що питання про відшкодування процесуальних витрат у кримінальному процесі підлягає вирішенню судом в рамках вказаного кримінального процесу, а не в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 24.02.2020 у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю та недоведеністю його вимог.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач не довів факт заподіяння йому майнової та моральної шкоди. Доводи позову не підтверджені жодними доказами.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги повторюють твердження позову. Вимоги позивача зводяться до того, що рішення, яке набрало законної сили, про стягнення на його користь заборгованості за позикою, наразі не виконано. Винними в цьому позивач вважає відповідачів, бездіяльністю яких позивачу завдана матеріальна, майнова та моральна шкода.

Просить скасувати оскаржуване рішення, справу направити на новий розгляд.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від прокуратури Черкаської області, в якій заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом позову є відшкодування шкоди, завданої позивачу органами дізнання, досудового слідства, прокуратури.

З матеріалів справи вбачаються такі фактичні обставини.

01.03.2010 ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 18400,00 грн. на два місяці під 10% на місяць. Однак позичальник вказані кошти не повернув.

25.02.2011 до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області (на цей час Христинівське відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області) в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року) надійшла заява ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не повертає йому грошові кошти в сумі 18 400 грн, які в березні 2010 року взяв у позику під 10% від суми.

18.04.2011 постановою ОСОБА_3 УМВС України в Черкаській області відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України за відсутністю в його діях складу злочину (а.с. 18-19). Вказана постанова скасована постановою прокурора Христинівського району від 25.05.2011, матеріали справи направлені до Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області для проведення додаткової перевірки.

За результатами перевірки приймались рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, які скасовувалися прокуратурою Христинівського району (відмовний матеріал №555-11).

У подальшому, слідчим відділенням Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області 29.01.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000051 за фактом шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.08.2013 року (а.с. 56) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 18400,00 грн., відсотки у зв`язку з розстроченням повернення боргу в сумі 56120,00 грн., судові витрати в сумі 87,84 грн..

За результатами досудового розслідування слідчим 23.08.2017 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 22.02.2019, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.03.2019, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того, слідчим відділенням Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000434 від 20.09.2018 за фактом невиконання ОСОБА_2 рішення Гайсинського районного суду Вінницької області про стягнення на користь ОСОБА_1 відсотків в сумі 56 120,00 грн. за позикою 18 400,00 грн.

На цей час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У пункті 2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.92 № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої майнової та моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

У справі, яка переглядається, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та до прокуратури Черкаської області про відшкодування майнової шкоди в розмірі 62000,00 грн., що дорівнює сумі неповернутого ОСОБА_2 боргу за рішенням суду від 13.04.2013. Позивач зазначає, що вказана майнова шкода підлягає стягненню саме з відповідачів, оскільки саме внаслідок їх незаконної бездіяльності рішення суду не виконується.

Крім того, просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 189 000,00 грн., розмір якої мотивує тим, що він судиться вже 9 років, а бездіяльністю відповідачів не виконуються судові рішення, постанови слідчих суддів, якими скасовувались незаконні постанови слідчих та прокурорів. Тривалі судові процеси провокують загострення хронічних хвороб та призводять до порушення нормального способу життя.

Отже підставою для стягнення моральної та майнової шкоди позивач зазначає прийняття незаконних рішень і протиправну тривалу бездіяльність відповідачів.

Водночас, позивач не обґрунтував в чому саме полягає протиправність поведінки відповідачів, не довів причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою (діями чи бездіяльністю) відповідачів та заподіяною, на думку позивача, шкодою.

Тривалі судові процеси внаслідок реалізації позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності державних органів під час досудового розслідування у межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

ОСОБА_1 не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками поліції та прокуратури майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови. Зазначений строк продовжується на термін дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрвів України, з метою запобігання поширення корона вірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст постанови складено 22 травня 2020 року.

Судді