ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4588/20 Справа № 204/4126/17 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2019 року про відмову у виправленні помилки у виконавчих документах по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року представник позивача адвокат Верба А.П. подав заяву про виправлення помилки у виконавчих документах у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві було задоволено частково. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.01.2019 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2018 року залишено без змін. Зазначив, що після набрання рішенням законної сили у виконавчих листах, які передано на примусове виконання до Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУ у Дніпропетровській області, помилково зазначено адресу позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , оскільки вказана адреса не є адресою місця перебування або проживання позивачки, у зв`язку з викладеним заявник звернувся до суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2019 року у задоволенні заяви адвоката Верби А.П. про виправлення помилки у виконавчих документах відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві було задоволено частково.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.01.2019 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2018 року залишено без змін.

15 січня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 1 про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року. Зазначено, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; виконавчий лист, виданий за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року по справі №2-6997/2011 відкликати після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_2 за вказаним виконавчим листом, якщо така є.

15 січня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у сумі 6000 грн. 00 коп.

Згідно довідки з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, отриманої судом 24.07.2017 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою, а також при зверненні до суду в ході розгляду справи з заявами та клопотаннями, представник позивача вказував таку ж саму адресу: АДРЕСА_2 . Також, при зверненні до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчих документах у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві, представником позивача була зазначена така сама адреса.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Верби А.П. про виправлення помилки, суд першої інстанції посилався на те, що відомості, зазначені у виконавчих листах Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2019 року за № 1 та № 2, внесені на підставі інформації, що міститься в матеріалах справи, та не є помилкою.

Відповідно до ч.1 ст.269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якого діяла на час видачі виконавчого листа, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 18.12.2009року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Враховуючи вищезазначене та дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна місця проживання сторони виконавчого провадження під час виконання рішення суду - не є підставою для виправлення помилки, оскільки остання не є помилкою в розумінні положення ч.1 ст.432 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо відмови у виправленні помилки у виконавчих документах, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2019 року про відмову у виправленні помилки у виконавчих документах залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова