ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року

м. Харків

справа №643/15135/19

провадження №22-ц/818/2282/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року у складі судді Поліщук Т.В., -

в с т а н о в и в:

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просила усунути перешкоди в користуванні належній їй на праві приватної власності шляхом виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що 02.09.2019 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зняті з реєстрації на підставі заяви ОСОБА_1 , яка подана на підставі ч. 2 ст. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», але в даному випадку самі відповідачі з відповідною заявою не зверталися, а інші підстави для зняття відповідачів з реєстрації відсутні, оскільки п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 містить вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації. Судом рішення не вмотивовано та не надано оцінку довідки Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради від 02.09.2019.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Про поважність причин неявки не сповістили, заяву про відкладення розгляду справи не надавали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , та проживання без відповідних правових підстав відповідачів у належній їй на праві власності квартирі чинить їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 30.08.2019 між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Ушивець О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 16582, відповідно до якого ОСОБА_1 набула право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією зазначеного договору та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.8-10).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу Продавець зобов`язаний зняти з реєстраційного обліку місця проживання усіх зареєстрованих осіб в квартирі 30.08.2019.( п. 14 договору).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з серпня 2019 року вона є новим власником квартири АДРЕСА_1 .

02.09.2019 на підставі її звернення до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради були зняті з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були зареєстровані в належній їй квартирі на момент укладення договору купівлі-продажу, та які не є членами її сім`ї. Відповідачі добровільно відмовляються звільнити вищезазначену квартиру чим чинять перешкоди позивачеві у користуванні власністю. Вважає, що наявні підстави для усунення перешкод у користуванні належним їй майном шляхом виселення відповідачів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд першої інстанції, встановив, що у спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , всупереч волі власника проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на час звернення до суду зняті з реєстрації за вказаною адресою. Натомість проживання відповідачів, без відповідних правових підстав, створюють позивачу перешкоди у вільному володінні своєю власністю. Тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позову та усунення перешкод позивачу у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів із спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправомірного зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_1 , колегія судді не приймає до уваги, оскільки стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на яку посилаються скаржники регламентує лише порядок реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які набули або втратили право на житло, в той час як предметом даного позову є усунення перешкод позивачу у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів із спірної квартири.

Також колегія суддів зауважує, що дії реєстратора щодо зняття з реєстрації за зазначеною адресою відповідачі не оскаржували.

Крім того, у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не заперечував факт належності йому на праві власності іншого житла - квартири, в якій він не проживає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.