КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/4485/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду від 21 жовтня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_2 до Київського міського клінічного онкологічного центру, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання зайнятості на роботах із шкідливими умовами праці по Списку №2,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Святошинського районного суду від 21 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.02.20 р. дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про визнання зайнятості на роботах із шкідливими умовами праці по Списку №2.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Святошинськогло районного суду від 26 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю в позовній заяві відомостей щодознаходження оригіналів доказів, зокрема,трудової книжки на ім`я позивачки, в іншої особи; представником позивача завірені лише ті докази, які знаходяться у позивача, якщо оригінали доказів знаходяться у інших осіб, потрібно заявити клопотання про витребування таких доказів за правилами ст.84 ЦПК України.

З матеріалів справи слідує, що ухвала суду від 26 липня 2019 року була отримана позивачкою ОСОБА_2 21 вересня 2019 року, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.9). Недоліки, зазначені в ухвалі суду від 26 липня 2019 року, були усунуті лише 21 листопада 2019 року.

Ухвалою від 21 жовтня 2019 року позовна заява ОСОБА_2 була визнана неподаної та повернута позивачці на підставі вимог ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.5 ст.95 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Звертаючись з даним позовом до суду, представником позивачки до позовної заяви було долучено посвідчену копію трудової книжки на ім`я позивачки шляхом зазначення: напису «з оригіналом згідно», прізвища та ініціалів представника позивача « ОСОБА_1 », дати посвідчення та підпису представника, що не суперечить ч.5 ст. 95 ЦПК України. Відповідно до Закону України „Про адвокатуру" адвокати мають право також засвідчувати вірність копій документів у справах, які вони ведуть, у зв`язку з чим вказаний висновок суду про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону є помилковим.

Крім того, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи відповідно до вимог ч.6 ст.95 ЦПК України не позбавлений можливості витребувати у відповідної особи оригінал трудової книжки позивачки.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд за захистом своїх порушених трудових прав, розгляд яких проводиться в стислі строки. Крім того, діяльність суду по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на охорону конституційного права кожного громадянина на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_2 .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду від 21 жовтня 2019 року - скасувати, дану справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: