ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Херсон

Номер справи: 766/18505/19

Номер провадження: 22-ц/819/781/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Приходько Л.А.

Радченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року, у складі судді Кузьміної О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» про визнання дій незаконними та стягнення шкоди

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про визнання дій незаконними та стягнення шкоди. Позов обґрунтовано тим, що вона є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Всі комунальні послуги позивач сплачує за відповідними лічильниками. 18.12.2018 року позивачем було отримано повідомлення для здійснення перевірки приладу обліку водопостачання. 15.08.2018 року позивачем було здано на перевірку прилад обліку води і 16.08.2018 року був виданий паспорт на лічильник води, в якому зазначено, що лічильних перебуває в належному (придатному до використанні) стані. В той же день, ОСОБА_1 подала заявку на опломбування лічильника, але відповідач їй відмовив в опломбуванні, у зв`язку із нарахуванням боргу за період з 19.01.2019 року за нормативами споживання, а не показами лічильника, в сумі 2 553 грн до погашення заборгованості. Враховуючи викладене, позивач вважає борг нарахований на особистий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 незаконним, оскільки лічильник був в придатному до використання стані. Просила суд визнати незаконним нарахування Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства м. Херсона» боргу у розмірі 2553,00 грн., ОСОБА_1 на особистий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача завдану їй винним діями відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року позов задоволено частково, визнано незаконним нарахування Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» боргу в сумі 2553 грн ОСОБА_1 на особистих рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Оскільки позивачем доведено споживання послуг за спірний період у встановленому законом порядку (прилад обліку є в належному (придатному до використанні) стані) відповідачем безпідставно нараховано суму боргу за нормативами споживання, а не за показами лічильника.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй моральних страждань винними діями відповідача, що у зв`язку із діями відповідача позивач вимушена була докласти зусиль для відновлення свого морального стану та що між ними є причинний зв`язок.

З апеляційною скаргою на вказане рішення в частині задоволених позовних вимог звернулось Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона». Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме суд першої інстанції не врахував, що 22.06.2017 року прийнято ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року, яким внесено зміни до деяких законодавчих актів, в тому числі до ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання, однак суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення про задоволення позовних вимог застосував статтю 17 вказаного Закону в редакції, що не діяла на час коли виникли спірні правовідносини. Вважає нарахування позивачу боргу за період з 19.01.2019 року за нормативами споживання, а не за показами лічильника, в сумі 2 553 грн законним, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог відмовити.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди ніким не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 . Всі комунальні послуги вона сплачує за відповідними лічильниками.

19.12.2018 року відповідачем було вручено ОСОБА_1 припис за яким термін повірки її водолічильника закінчився 28.01.2013 року та зобов`язано її в термін до 19.01.2019 року виконати повірку приладу обліку води з відповідною відміткою Держповірителя в технічному паспорті та надати заявку до Контакт - центру Водоканалу на його опломбування. (а.с.26)

Відповідно до паспорту на лічильник води НВ-2.5, повірка проведена 16 серпня 2019 року та зроблено висновок - придатний. (а.с.6)

Відповідно до рахунку № НОМЕР_2 від 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , виконано оплату в розмірі 97,80 грн за послуги опломбування, що підтверджується квитанцією від 15 серпня 2019 року.

Відповідно до акту від 29 серпня 2019 року МКП "ВУВКГ м. Херсона" прийняли в експлуатацію водолічильник. Водолічильник припломбований до трубопроводу у водомірному колодязі споживача ОСОБА_1 , яка мешкає АДРЕСА_1 . Марка лічильник води НВ -2.5. Водолічильник на пролив працює. Повірка дійсна до 15 серпня 2023 року.

Як вбачається з відповіді МКП «ВУВКГ» від 19.09.2019 року на запит ОСОБА_1 щодо нарахування заборгованості, МКП «ВУВКГ» з 19.12.2018 року здійснювалось нарахування не за показами лічильника, а з 19.12.2018 року по 19.01.2019 року - за середньодобовим водоспоживанням, з 20.01.2019 року до 28.08.2019 року, оскільки нею не своєчасно проведено повірку лічильника, - за нормами споживання (а.с.27-29).

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, Закону № 2119-VIII від 22.06.2017 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» в редакції, Закону № 2119-VIII від 22.06.2017 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

В абзаці 4 частини 4 статті 17 вказаного Закону передбачено, що порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з водопостачання, виконавцем яких є МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона», тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (провадження № 61-27909сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права є безпідставними і зводяться до трактування відповідачем правильно застосованих судом першої інстанції норм матеріального права, що наведені також у вказаній постанові суду апеляційної інстанції.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про визнання незаконним нарахування Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» ОСОБА_1 боргу за нормами споживання, а не за показами приладу обліку, доводи апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргуМіського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року в частині визнання незаконним нарахування Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» ОСОБА_1 боргу в сумі 2553 грн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст рішенняскладено 06 травня 2020 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко