печерський районний суд міста києва
Справа № 380/1552/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Рябцовій Ю.О.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Тетіївського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - відповідач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2 ) в якому просить визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки від 24.01.2008 року № К2V4А00430108, укладеним з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 24.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір № К2V4А00430108, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 14 465,56 дол. США з кінцевим терміном погашення до 23.01.2015 року. Для забезпечення виконання боржником грошових зобов`язань за кредитним договором 24.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № К2V4А00430108 за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Пунктом 12 Договору поруки передбачене припинення поруки після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.10.2015 відкрито провадження у справі № 380/1559/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 70 272,46 дол. США, що за курсом НБУ складає 1 535 814,92 грн.

Разом з тим, зобов`язання ОСОБА_1 за договором поруки є припиненим через те, що відповідач в односторонньому порядку без згоди та належного повідомлення поручителя змінив його зобов`язання, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. З огляду на викладене, наявні істотні підстави вважати, що порука є припиненою відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України з моменту зміни банком зобов`язань поручителя, що потягло за собою збільшення обсягу його відповідальності без відповідної згоди на таке з його сторони.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 року, справу було передано судді Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.11.2018 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та підготовче засідання у справі призначено на 05.12.2018 року.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 05.12.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою передано за підсудністю на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

17.12.2018 року на адресу Тетіївського районного суду Київської області від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє просило відмовити в задоволенні позову з огляду на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. Зокрема, вказувало на те, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов`язанням.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2018 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року в порядку загального позовного прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, підготовче засідання у справі призначено на 30.04.2019 року.

30.04.2019 року, у зв`язку із призначенням справи на вихідний день, справу було знято зі складу та підготовче засідання призначено на 10.12.2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 02.04.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та відсутністю доказів про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 04.08.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та відсутністю доказів про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи відкладено до 19.11.2020 року.

04.08.2020 року після судового засідання на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання 19.11.2020 року учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, а представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 24.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений кредитно-заставний договір № К2V4АК00430108, за умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 14 465,56 дол. США, з терміном погашення до 23 січня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 10,56 % річних в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Для забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, 24.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) був укладений договір поруки, за яким Поручитель зобов`язалася перед Кредитором нести солідарну відповідальність за виконання Позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором.

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Тетіївського районного суду Київської області з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.10.2015 року відкрито провадження у цивільній справі № 380/1559/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач вказує, що порука є припиненою внаслідок збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд звертає увагу на те, що кредитний договір та договір поруки є чинними, та недійсними в установленому законом порядку не визнані.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання, останнім свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення обов`язку боржника.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61).

Доказів того, що зобов`язання, яке було забезпечено порукою, припинено та/або виконано в повному обсязі, а також того, що відбулись зміни обсягу відповідальності позивача, як поручителя, матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу на те, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок, - перестають існувати.

Статтею 554 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Верховний Суд України у постановах від 21.05.2012 року у справах № 6-18цс11 і № 6-69цс11 зазначив, що з припиненням поруки як зобов`язального правовідношення втрачає чинність договір поруки, а тому, хоча звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. У постанові в справі № 6-18цс11 Верховний Суд України виснував про те, що мотивована неналежністю способу захисту відмова суду касаційної інстанції у задоволенні позову про визнання припиненим договору поруки є необґрунтованою.

Водночас у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-243цс14 Верховний Суд України зауважив, що звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним, проте такі вимоги суд може розглядати за наявності відповідного спору.

Після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів поручитель не може окремо ініціювати вирішення спору про визнання відсутності у кредитора права вимоги (про визнання поруки припиненою). Такий окремий позов не є належним способом захисту, а тому його не можна задовольнити. Наявність у поручителя відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування банком боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення коштів.

Оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ініціювало вирішення такого спору, поручитель мав можливість ефективно захистити своє право саме у справі 380/1559/15-ц, заперечуючи проти позову кредитора, наприклад, через те, що порука припинилася.

Для цього не потрібно заявляти окремий позов про визнання відсутності права кредитора (про визнання поруки припиненою).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, тому судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 6, 16, 553, 554, 559, 598, 629 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 206, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 30.11.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко