Справа № 569/4806/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.,

секретар судового засідання Михайленко О.С.

за участі представника позивачів ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у розмірі 88319 грн. 12 коп., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн. 00 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. Просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 витрати на лікування у розмірі 550 грн. 00 коп. , завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп. А також просять суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 1063 грн. 69 коп., та 275 грн. 60 коп.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що 27.01.2015 р. ОСОБА_4 керував належним на праві власності ОСОБА_3 автомобілем БМВ 740-д, д.н.з НОМЕР_1 . Того ж дня о 18 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_2 , виїхавши на регульоване перехрестя вул.Дворецької, не надав переваги в русі водію ОСОБА_4 , внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.07.2015 р., яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області від 23.10.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було завдано матеріальну шкоду позивачу у вигляді механічних пошкоджень автомобіля у розмірі 138319,12 грн., що підтверджено висновком №9 експертного авто товарознавчого дослідження. За проведення даного експертного дослідження позивачем сплачено 2500 грн. Відшкодування, яке здійснила позивачу страхова компанія становить 50000 грн. Відповідно різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 88319,12 грн.

Розмір моральної шкоди завданої ДТП ОСОБА_3 оцінює в 10000 грн., а позивач ОСОБА_4 у 5000 грн. Окрім того ОСОБА_4 зазначає, що внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та поніс витрати на лікування у розмірі 550 грн.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2018 року визначено головуючого суддю Гордійчук І.О.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року, прийнято до розгляду цивільну справу, поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.10.209 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивачів вимоги довірителів підтримав повністю, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 допитаний в якості свідка, суду показав, що під"їхавши до перехрестя вулиць Степана Бандери - Дворецька рухався на зелене світло, автомобіль відповідача повертав на вул.Дворецьку і виїхав на зустрічну смугу, ще трохи під"їхавши автомобіль почав рухатися, він не зміг уникнути зіткнення, автомобіль відповідача далеко заїхав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 допитаний в якості свідка, суду показав, що позивач ОСОБА_4 рухався зі швидкістю більше 90 км/год, а тому не зміг зорієнтуватися, тому відбулося ДТП.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

ОСОБА_3 є власником автомобіля «БМВ 740-д» д.н.з. НОМЕР_1 ., яким на момент ДТП 27.01.2015 року керував ОСОБА_4 .

Постановою Рівненського міського суду від 24.07.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 23.10.2015 року постанову Рівненського міського суду від 24.07.2015 року відносно ОСОБА_2 залишено без зніми, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 24.07.2015 р., згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили.

З метою визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до висновку №9 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.05.2015 р. (а.с.22-39) вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля BMW-740D, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, станом на момент ДТП (27.01.2015 р.), враховуючи результати його обстеження - 24.04.2015 р. в цінах на час проведення дослідження (квітень 2015 р.) складає 138319,12 грн.

Ухвалою суду від 27.04.2018 року провадження по вищезазначеній справі було зупинено на час проведення експертизи, за клопотанням відповідача ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 станом на 01.04.2019 року не здійснив оплату за проведення експертизи, на запит суду матеріали справи були повернуті 08.05.2019 року.

Відповідно до статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судом встановлено та не заперечувалось, не оспорювалося сторонами у справі, що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність на загальну суму 50000 грн., та страхова компанія 27.11.2015 р. здійснила страхову виплату позивачу у розмірі 50000 грн. Доказів на спростування даного відповідачем до суду не подано.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у розмірі 88319 (вісімдесят вісім тисяч триста девятнадцять) грн. 12 коп., що становить різницю між вартістю матеріального збитку та страховою виплатою.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат на лікування у розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.-п. 24.1, ст. 24 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров"я.

Позивачем ОСОБА_4 надано суду фіскальний чек від 28.01.2015 р. на суму 550 грн., на підтвердження понесених витрат на МЗКТ головного мозку.

Оцінюючи надані позивачем належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про доведеність витрат на лікування на суму 550 грн., що підлягають стягненню в відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 .

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завданої моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., та щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 завданої моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обгрунтовуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач ОСОБА_3 у позовній заяві зазначав, що моральна шкода полягає в тривалих душевних стражданнях через нервові стреси, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, в наслідок чого необхідно проводити ремонт та відсутність можливості протягом тривалого часу користуватися даним транспортним засобом. Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Враховуючи, факт пошкодження ОСОБА_2 майна позивача ОСОБА_3 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 зазнав душевних страждань і зазначені ним обставини підтверджують факт завдання шкоди.

Оціюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру правопорушення, незначної глибини душевних страждань позивача ОСОБА_3 , а тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що розмір грошового відшкодування позивачу ОСОБА_3 моральної шкоди має становити 1000 гривень.

Позивач ОСОБА_4 свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди обгрунтовує, тим що, моральна шкода полягає у фізичному болю та тривалих душевних стражданнях через нервові стреси, у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Зазначає, що перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні нейрохірургії з 28.01.2015 р. по 31.01.2015 р., що підтверджується епікризом. Позивач оцінив завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Враховуючи, факт отримання позивачем внаслідок дтп тілесних ушкоджень та загалом ушкодження здоров`я, а протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, суд вважає, що позивач ОСОБА_4 зазнав душевних страждань і зазначені ним обставини підтверджують факт завдання шкоди.

Оціюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру правопорушення, перебування позивача ОСОБА_4 на лікуванні, що підтверджується епікризом №1951 (а.с.40), а тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що розмір грошового відшкодування позивачу ОСОБА_4 моральної шкоди має становити 1000 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір на загальну суму 1339 грн. 30 коп. За проведення експертного авто товарознавчого дослідження з метою визначення вартості матеріального збитку, було сплачено 2500 грн. відповідно до квитанції №3 до прибуткового касового ордера.

З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 3839,30 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду у розмірі 88319 (вісімдесят вісім тисяч триста дев"ятнадцять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на лікування у розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 3839 (три тисячі вісімсот тридцять дев"ять) гривень 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , іпн: НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає в АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_3 а

Повний текст судового рішення складено 09.06.2020 року.

Суддя І.О.Гордійчук