Справа № 592/3863/20
Провадження № 6/592/108/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:

головуючого - судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

представника заявника адвоката Павловського В.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми заяву адвоката Павловського Віталія Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання судового наказу, таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Заявник звернувся до суду даною заявою, в якій зазначає, що 27.03.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі №592/3863/20 за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ, яким зобов`язано стягувати з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.03.2020 року; стягнуто з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 210 грн. 20 коп. Відповідно до тексту судового наказу заява ОСОБА_2 про його видачу надійшла до суду 20.03.2020. У цей же час, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2020 відкрито провадження у справі №592/2702/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача усі витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи. Тому просить визнати таким, що не підляє виконанню судовий наказ, виданий 27.03.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі №592/3963/20.

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2020 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Павловський В.А. та заявник ОСОБА_1 заяву підтримали та просили суд задовольнити.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.03.2020 Ковпаківським районним судом м. Суми у справі №592/3863/20 за заявою ОСОБА_2 видано судовий наказ, яким зобов`язано стягувати з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.03.2020 року; стягнуто з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 210 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо зокрема заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4).

Відповідно до ч.2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Статтею 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно допунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що судом 27.03.2020 року за належною вимогою було видано судовий наказ №592/3863/20, який оскарженню відповідно до ст. 170 ЦПК України не підлягає.

Судовий наказ належить до видів виконавчого документу, у відповідності до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.173 ЦПК України, суд може зокрема визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню в порядку, встановленому статтею 432 цього Кодексу.

Відповідно до ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника зокрема визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книгипятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Суд зазначає, що заявником боржником за виконавчим документом ОСОБА_1 не надано в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України доказів на підтвердження того, що у нього відсутній обов`язок за судовим наказом по виплаті аліментів.

Також, як вже зазначалось, судом встановлено, що судовий наказ було видано на законних підставах у відповідності до встановлених законодавством вимог, що виключає наявність помилки під час його видачі, що також не доведено заявником.

У зв`язку з чим, суд доходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено наявності будь-якої встановленої чинним законодавством підстави для визнання спірного судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 посилається на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.03.2020 якою відкрито провадження у справі №592/2702/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову та до досягнення дитиною повноліття.

Однак, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, 30.04.2020 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Також, як вбачається з посилань ОСОБА_1 на підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, останній фактично оскаржує судовий наказ, будучи не згодним з розміром аліментів, які присудженні до стягнення з нього.

Суд звертає увагу заявника, що у відповідності до ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного суд доходить до висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу №592/3863/20 від 27 березня 2020 року, виданого Ковпаківським районним судом міста Суми, таким, що не підлягає виконанню, та невірність обраного заявником способу захисту свої прав та інтересів, у зв`язку з чим заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень РозділуХІІІ ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву адвоката Павловського Віталія Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання судового наказу, таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання до Ковпаківського районного суду м. Суми апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.В. Литовченко