Справа № 539/686/20
Провадження № 2/539/580/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про зобов`язання розширити проїзну частину АДРЕСА_1 між домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів діючих на момент прийняття судового рішення, за рахунок земель Лубенської міської ради, наданих для обслуговування домоволодіння НОМЕР_3 , зобов`язання власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 прибрати каміння та інші перешкоди, в тому числі паркан, вздовж АДРЕСА_1 навпроти домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, для забезпечення ширини проїзду відповідно вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів, вилучити з користування власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 частину земельної ділянки вздовж АДРЕСА_1 навпроти домоволодіння НОМЕР_1, НОМЕР_2 для забезпечення розширення проїзної частини провулку відповідно до вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів діючих на момент прийняття судового рішення.

У позові вказав, що в провадженні Лубенського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Лубенської міської ради Полтавської області про захист права власності, скасування рішення Лубенської міської ради про затвердження ОСОБА_1 технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , скасування свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 10.05.2013 на ім`я ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Суть позову ОСОБА_3 зводиться до того, що внаслідок прийняття оскаржуваних рішень проїзна частина між домогосподарствами НОМЕР_3 та НОМЕР_1 була зменшена до розмірів, які не відповідають ДБН.

ОСОБА_1 зазначає, що насправді причиною зменшення проїзду в 2011 році стали дії власників трьох домоволодінь по АДРЕСА_1: НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , НОМЕР_3 - ОСОБА_2 . Вказаний земельний спір вирішувався актом комісії Лубенського міськвиконкому з вирішення земельних спорів 22.12.2011 року.

ОСОБА_1 вимоги комісії по врегулюванню цього спору виконав, прибравши ґрунт з проїзної частини дороги та укріпивши залізобетонні плити, натомість власники інших двох домогосподарств свої зобов`язання щодо розчищення проїзної частини не виконали. Крім того, ОСОБА_2 взагалі переніс огорожу на проїзну частину АДРЕСА_1 в сторону домоволодіння НОМЕР_1 , чим зменшив проїзд.

У відповіді на відзив відповідач проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до законодавства України питання розширення проїзних частин вулиць або проведення будь-яких інших будівельних робіт до компетенції місцевих рад не віднесено.

У відповіді на відзив позивач проти доводів відповідача заперечив. Зазначив, що відповідно до ст.ст.19, 21 ЗУ «Про автомобільні дороги» саме на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст. При цьому вважає, що обраний ним спосіб захисту порушеного права направлений відповідає нормам чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі зібраних у справі доказів, судом встановлено, що власниками домоволодінь по АДРЕСА_1 є: НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , НОМЕР_3 - ОСОБА_2 .

В 2011 році у них виник земельний спір, пов`язаний з проїздом між їхніми домоволодіннями.

Так, відповідно до акту комісії Лубенського міськвиконкому з вирішення земельних спорів від 22.12.2011 року житловий будинок НОМЕР_1 побудований на схилі та періодично відбувається зсув ґрунту, в зв`язку з чим будинок руйнується. З метою зупинення зсуву ґрунту позивач встановив залізобетонні плити та підсипав їх ґрунтом, внаслідок чого зменшилася ширина проїзду. В свою чергу власники домоволодінь НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , НОМЕР_3 - ОСОБА_2 для того, щоб транспорт не заїзжав в їхні паркани, понад ними встановили велике каміння, чим також звузили проїзну частину.

Комісією зобов`язано власників домоволодіння прибрати насипний ґрунт та каміння. Разом із тим, комісія прийшла до висновку про відсутність земельного спору щодо меж земельних ділянок.

Позивач вказує на те, що виконав вимоги комісії, натомість власники домоволодінь НОМЕР_2 - ОСОБА_5 , НОМЕР_3 - ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо розчищення проїзної частини не виконали. Крім того, ОСОБА_2 взагалі переніс огорожу на проїзну частину АДРЕСА_1 в сторону домоволодіння НОМЕР_1 , чим зменшив проїзд.

В зв`язку з цим, для відновлення своїх прав позивач вимушений звернутися з позовом про зобов`язання розширити проїзну частину АДРЕСА_1 між домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів діючих на момент прийняття судового рішення, за рахунок земель Лубенської міської ради, наданих для обслуговування домоволодіння НОМЕР_3 , зобов`язання власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 прибрати каміння та інші перешкоди, в тому числі паркан, вздовж АДРЕСА_1 навпроти домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, для забезпечення ширини проїзду відповідно вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів, вилучити з користування власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 частину земельної ділянки вздовж АДРЕСА_1 навпроти домоволодіння НОМЕР_1 , НОМЕР_2 для забезпечення розширення проїзної частини провулку відповідно до вимог ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів діючих на момент прийняття судового рішення.

За ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом із тим, для приведення механізму позовного провадження в дію та ефективного його використання необхідним є логічне та послідовне відображення позивачем елементів свого позову.

До елементів (складових частин) позову належать його предмет та підстава.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини (юридичні факти матеріально-правового характеру), якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними.

Позивач звернувся з позовом до Лубенської міської ради про зобов`язання розширити проїзну частину АДРЕСА_1 між домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та вилучити з користування власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 частину земельної ділянки.

Разом із тим, в заявленому позові відсутнє логічне та послідовне нормативне обґрунтування тому, які цивільно-правові відносини виникли між ним та Лубенською міською радою, внаслідок яких дій (бездіяльності) ці відносини стали спірними, що не дає можливості суду застосувати обраний позивачем спосіб захисту.

При цьому суд звертає увагу на те, що доводи позивача є взаємовиключними щодо природи спірних правовідносин. Так, позивач вказує на те, що між сторонами виник земельний спір (цивільно-правовий), а з іншого - вимагає виконання від Лубенської міської ради вимог ст.ст.19, 21 ЗУ «Про автомобільні дороги», що вказує на публічно-правовий характер спору та юрисдикцію щодо нього адміністративного суду.

Крім того, позивач ставить вимогу про зобов`язання власника домоволодіння НОМЕР_3 ОСОБА_2 прибрати каміння та інші перешкоди, в тому числі паркан, вздовж АДРЕСА_1 навпроти домоволодіннями НОМЕР_1, НОМЕР_2, для забезпечення ширини проїзду відповідно вимог ДБН В.2.3-5:2018.

Разом із тим, позивач не надав переконливих доказів обґрунтованості таких вимог. На підтвердження таких обставин позивач надає лише акт комісії Лубенського міськвиконкому з вирішення земельних спорів від 22.12.2011 року. Давність цього документу ставить під сумнів актуальність такої інформації на час розгляду справи. Інші докази, які б підтверджували факт порушення діями відповідача прав позивача не надано.

Враховуючи викладене, подані докази не дають підстав для задоволення позову і в цій частині.

Щодо форми цього провадження, то вона була визначена з наступних міркувань.

Елементи позову мають вирішальне значення при визначенні форми провадження (загального чи спрощеного), організації судового розгляду справи (виклик сторін спору або ж розгляд справи за наявними матеріалами).

Наразі провідним принципом європейських держав є намагання забезпечити концентрацію процесу. Так, у Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи № R(84) 5 від 28.02.1984 щодо принципів цивільного судочинства, направлених на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що судочинство зазвичай має складатися не більше, ніж з двох судових засідань: перше засідання має бути попереднім слуханням підготовчого характеру, а в ході другого засідання можуть досліджуватися докази, заслуховуватися доводи сторін і, якщо це можливо, ухвалюватися рішення.

Цей принцип було запроваджено законодавцем при конструюванні нової моделі цивільного судочинства, в якій ключове значення в забезпеченні ефективності цивільного судочинства в тому числі і у сфері доказування надається саме підготовчому провадженню, а у випадку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - стадії подачі заяв по суті спору (позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення).

Саме на цій стадії на учасників судового розгляду покладається обов`язок надати суду всі наявні у них докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги (ч.2 ст.83 ЦПК України). У випадку неможливості надання таких доказів учасникам надається можливість заявити відповідні клопотання про витребування таких доказів (ч.1 ст.84 ЦПК України). Такі клопотання, як і докази по справі, повинні бути заявлені одночасно з подачею заяви по суті спору.

З урахуванням вказаного позивачем предмету та підстав пред`явленого позову, поданих ним доказів, відсутності клопотань про витребування інших доказів, поданих в порядку, визначеному нормами ЦПК України, а відтак і логічного, передбачуваного обґрунтування стратегії наступного захисту в суді, справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Керуючись ст. ст.10-13,141, 259,263-265,268,430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Лубенської міської ради, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко