Справа № 472/362/20
У Х В А Л А
"22" травня 2020 р. смт Веселинове
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Кучерявенко С.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" до ОСОБА_1 про забезпечення позову,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАН" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до збору відповідачем ОСОБА_1 врожаю на спірній земельній ділянці та, як наслідок цього, до унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Однак з осені 2019 року відповідач ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору, чим створює перешкоди у використанні орендованої земельної ділянки та самостійно обробив передану в оренду земельну ділянку та засіяв її озимою зерновою культурою.
Проаналізувавши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суддею встановлено наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, з-поміж іншого, забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Таким чином, обов`язковою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованих підстав вважати, що їх невжиття утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у майбутньому, ускладнить ефективний захист, унеможливить поновлення порушених прав позивача.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України , заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Разом з тим заява позивача про забезпечення позову не містить достатніх відомостей та посилань на докази, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь - які дії на земельній ділянці, у тому числі, заходи щодо збору вирощеного на ній врожаю, утруднить чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, в зв`язку з наступним.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 25.05.2016 року за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16 зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно ч.6, 7 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Між тим, заява про забезпечення позову і додані до неї документи не містять доказів щодо необхідності вжиття заходів, зокрема заборони вчиняти будь - які дії на земельній ділянці, у тому числі заходів щодо збору вирощеного на ній урожаю, які відповідач може вчиняти на його земельній ділянці в подальшому, до моменту набрання судовим рішенням законної сили, наявні лише посилання на потенційну можливість відповідача вчинити будь - які дії на спірній земельній ділянці, тому дана заява не підлягає задовленню.
Також, заявник не надав належних доказів на підтвердження наміру відповідача ОСОБА_1 , вчинити будь - які дії на спірній земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 :05:000:0304, в зв`язку з чим не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.
З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що аргументи поданої заяви про забезпечення позову не дають підстав для переконання, що їх невжиття може у майбутньому створити перешкоди у реалізації можливого рішення суду.
Отже, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, суддя вважає, що не має підстав для застосування заходів забезпечення позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 149-150, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" до ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С.С. Кучерявенко