Справа № 156/537/20
Номер провадження: 2-о/156/30/20
рядок статзвіту № 21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєров І. М.

за участю: секретаря судового засідання Киці Л.Ф.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що з ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі. У подружжя народилося троє дітей. На даний час діти разом із нею проживають в АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить її батькові ОСОБА_3 . Вказує, що її колишній чоловік постійно зловживав спиртними напоями, часто пред`являв до неї необґрунтовані претензії, принижував її честь та гідність. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переростали в конфлікти, що стало причиною припинення шлюбних відносин. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 . 11 грудня 2018 року ОСОБА_2 був знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Однак у травні 2020 року ОСОБА_2 самоправно, проти волі власника будинку знову почав проживати за вказаною адресою, самовільно користується майном. Останній зловживає спиртними напоями та його поведінка є агресивною. Вона разом із дітьми постійно зазнають психологічний тиск з боку ОСОБА_2 , діти часто є свідками конфліктних ситуацій, що негативно відображається на їхньому психологічному стані.

Підставою звернення до суду є неодноразові факти прояву домашнього насилля відносно неї та неповнолітніх дітей. На підставі викладеного просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , а також місця праці - гімназія с. Старий Порицьк філія Павлівського ліцею Павлівської сільської ради, що знаходиться в с. Старий Порицьк вул. Молодіжна, 6 А Іваничівського району Волинської області; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просить її задовольнити та вказала, що 12 травня 2020 року ОСОБА_2 повернувся до помешкання де вона проживає разом із своїми дітьми та почав там проживати. При цьому йому відомо, що він не має права проживати у вказаному помешканні. Сама присутність ОСОБА_2 у будинку негативно впливає на дітей. 02 червня 2020 року вона звернулась у поліцію, оскільки ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство відносно неї та членів її сім`ї та добровільно не хоче виселятися із будинку. 04 червня 2020 року її батько звернувся до працівників поліції із заявою про вчинення ОСОБА_2 злочину відносно незаконного вторгнення у помешкання. Вважає, що дії ОСОБА_2 завдають значну негативну шкоду її здоров`ю та здоров`ю її дітей. У зв`язку з постійними погрозами у старшої доньки ОСОБА_5 з`явилася тривога та гостра невротична реакція на стрес у зв`язку з чим вони зверталися у Іваничівську ЦРЛ.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Заявник зазначила, що перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який між сторонами розірвано на підставі рішення суду. Згідно вказаного рішення дочку ОСОБА_5 та синів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишено проживати разом із заявником (а.с.10)

Судом встановлено, що батько заявника ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . (а.с.13-14)

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком АДРЕСА_1 (а.с.11-12)

Довідкою Павлівської сільської ради від 02 червня 2020 року № 293 стверджується, що ОСОБА_2 з 12 травня 2020 року проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Судом під час розгляду справи дійсно встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час не проживав у житловому будинку де проживає заявник разом із дітьми, а самовільно вселився у нього 12 травня 2020 року. Актом обстеження житлових умов від 01 червня 2020 року також стверджується, що ОСОБА_2 самовільно користується майном та самоправно його займає проти волі власника, поводиться агресивно та зловживає алкоголем (а.с.9).

Талоном-повідомленням єдиного обліку № 1494 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію стверджується, що 02 червня 2020 року ОСОБА_1 зверталася до поліції щодо неправомірних дій колишнього чоловіка ОСОБА_2 та просила провести з ним профілактичну бесіду. (а.с.6)

Однак до матеріалів справи не додано підтвердження притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника та членів її сім`ї.

04 червня 2020 року батько заявника ОСОБА_3 звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом умисного вселення вторгнення у житло (інше володіння) ОСОБА_2 , здійснене всупереч волі законного володільця за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку. Вказана заява була зареєстрована у Іваничівському ВП.

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї та дітей. Однак відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 по фактах домашнього насильства в сім`ї суду не надано.

У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1ст.1Закону України« Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно дост. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При вирішенні питання щодо домашнього насильства та протидії останньому, суд повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Постановляючи рішення, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 тривалий час не проживав разом із заявником, а вперше за останній період часу вселився 12 травня 2020 року із невідомих суду причин. Разом з тим, заяву про незаконне вселення у будинок вже зареєстровано у Іваничівському ВП і по вказаній заяві буде прийняте відповідне процесуальне рішення.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно колишньої дружини та дітей.

Також суд не приймає як доказ вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, доводи про звернення останнім до правоохоронних органів оскільки наявність таких звернень не є доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено судом.

При цьому суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173, ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров