печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

представника заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи-1: не з`явився,

заінтересованої особи-2: не з`явився,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - заявник, ГУ ДФС у Чернігівській області), за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - заінтересована особа-1, Банк, АТ «КБ «ПриватБанк»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - заінтересована особа-2, особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ФОП ОСОБА_1 ), звернулося до Печерського районного суд м. Києва із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в якій просить суд зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» надати інформацію, що містить банківську таємницю відносно ФОП ОСОБА_1 про обсяг та обіг коштів за період часу з 01.01.2016 року до 31.12.2018 року по розрахункових рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкритих в АТ «КБ «ПриватБанк», із зазначенням контрагентів, дати та суми операцій, призначення платежів, які подавалися банку.

В обґрунтування заяви ГУ ДФС у Чернігівській області зазначає, що на обліку в Чернігівській ДПІ Чернігівського управління Головного управління ДФС у Чернігівській області перебуває ФОП ОСОБА_1 , якого взято на облік у податкових органах з 16.04.2004 року. До ГУ ДФС у Чернігівській області надійшли відомості щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , що, відповідно до п. п. 78.1.7 п. 78 ст. 78 Податкового кодексу України, є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. З метою проведення відповідних заходів, на підставі ст. ст. 20, 73 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 було направлено лист від 28.05.2019 року № 4439/ФОП/25-01-13-05-12 щодо надання документів, пов`язаних з господарською діяльністю. Контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , відкриті в АТ «КБ «ПриватБанк». Зазначає, що інформація про рух коштів по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 надасть змогу належним чином виконати покладені на ГУ ДФС у Чернігівській області повноваження, встановити фінансово-господарські взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 з іншими суб`єктами господарювання та буде використана як доказова база під час проведення перевірки платника податків з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, тому просить заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року заяву ГУ ДФС у Чернігівській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зазначено строку виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, та судове засідання призначено на 30.03.2020 року.

В судове засідання 30.03.2020 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Оскільки, згідно ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівській ДПІ Чернігівського управління Головного управління ДФС у Чернігівській області з 16.04.2004 року (а. с. 8 - 10).

07.06.2019 року за № 4033929 державним реєстратором здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (а. с. 8 - 10).

27.05.2019 року ГУ ДФС у Чернігівській області на адресу регіонального управління ПАТ «КБ «ПриватБанк» направило запит про надання інформації про рух коштів із зазначенням контрагентів, дати операцій, суми проведених операцій та призначення кожного платежу по розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_1 з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

У відповідь на запит ГУ ДФС у Чернігівській області АТ «КБ «ПриватБанк» повідомило, що запитувана інформація становить банківську таємницю та може бути надана на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи та за рішенням суду.

29.05.2019 року ГУ ДФС у Чернігівській області направило ФОП ОСОБА_1 лист № 4439/ФОП/25-01-13-05-12 від 28.05.2019 року щодо розбіжностей у звітності в якому просило надати письмові пояснення з документальним підтвердженням щодо наявних розбіжностей даних податкової декларації про майновий стан та доходи з відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Отже, відомості про банківські рахунки ФОП ОСОБА_1 та відомості про обсяг та обіг коштів по рахунках у разі відкриття таких у АТ КБ «ПриватБанк» є банківською таємницею.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 року № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 року за № 935/12809, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.

Згідно пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За положеннями пп. 191.1.1, 191.1.2 ст. 191 ПК України, контролюючі органи виконують, такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Як визначено у пп. 78.1.1. п. 78.1 ст.. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав,зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Так, ГУ ДФС у Чернігівській області не надано доказів вручення документу або невручення документу із зазначенням причини такого невручення, відтак, суду не надано доказів того, що у ФОП ОСОБА_1 виник обов`язок надати витребовувану інформацію.

Як визначено у п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб`єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків. Форма заяви, порядок її подання, прийняття рішення про проведення електронної перевірки встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як визначено у ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до п. 78.4. ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30.09.2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі № 752/19172/18 та від 28.05.2020 року у справі № 761/13288/19.

Як визначено у ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до cт. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази проведення ГУ ДФС у Чернігівській області документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , як-то, наказ про проведення перевірки та вручення вказаного наказу.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Чернігівській області не вжито передбачених чинним законодавством способів реагування щодо ФОП ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії відповідно до способів реагування, тому, заява ГУ ДФС у Чернігівській області про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 2, 4, 19, 23, 76-81, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, за участю заінтересованих осіб: Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю - відмовити.

Особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складено та підписано 30.03.2020 року.

Суддя: І.В. Григоренко