Справа 206/1917/20
Провадження 2-о/206/463/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Самарський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою в якій просить суд встановити факт смерті його рідної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим Україна. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій було видано лікарське свідоцтво про смерть, яке не може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Викладені обставини слугували приводом для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 04 травня 2020 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що ОСОБА_2 є його рідною сестрою, яка виїхала зі своєю сім`єю проживати до Криму. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. На теперішній час він не може оформити своє право на спадкове майно, оскільки позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку на території України, а тому вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту смерті.

Самарський районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції явку свого представника в судове засідання не забезпечили, однак суду було надано заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій також зазначено, що проти задоволення заявлених вимог вони не заперечують.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , в графі батько зазначено « ОСОБА_4 », в графі мати « ОСОБА_5 » (а.с. 6)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Сторожеве Чутівського району Полтавської області, серії НОМЕР_2 , в графі батько зазначено « ОСОБА_4 », в графі мати « ОСОБА_7 » (а.с. 7)

Судом також оглянуто копію паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Сторожеве Чутівського району Полтавської області, серії НОМЕР_3 , в якому міститься відмітка про реєстрацію Полтавським міським ЗАГСом шлюбу з ОСОБА_8 (а.с.10)

Таким чином, судом достовірно встановлено, що особа, факт смерті якої просить встановити заявник, є його рідною сестрою.

Факт смерті сестри заявника підтверджується медичним свідоцтвом про смерть серії 35 № НОМЕР_4 від 18 грудня 2019 року, виданим ГБУЗ НОМЕР_5 Сімферопільська КБ СМП №6, згідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок набряку легенів та гострого трансмурального інфаркту передньої стінки міокарду, що стало причиною смерті(а.с.12-13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 18 грудня 2019 року, виданого Сімферопольським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим (а.с.14).

Як вбачається з листа начальника відділу Самарського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції ОСОБА_10 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі наданих документів, а саме свідоцтва про смерть, у зв`язку із тим, що вказаний документ за формою не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» та видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.20).

Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, оскільки отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про смерть особи.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій є окупованою територією.

Згідно статей 1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про факт смерті особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів про факт смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянин України, яким є заявник ОСОБА_1 , суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_2 , що надасть заявнику можливість провести державну реєстрацію її смерті в державному органі України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук