Дата документу 29.04.2020 Справа № 321/1755/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1702/20 Головуючий у 1-й інстанції: Машкіна Н.В.
Є.У.№ 321/1755/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Михайлівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Михайлівська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків. Зазначала, що районна організація є користувачем мисливських угідь, наданих рішенням Запорізької обласної ради від 22.11.2012 № 45, і здійснює їх охорону, контроль раціонального використання мисливських тварин та охорону диких тварин, а також середовища їх перебування. 05.05.2019 працівники поліції затримали ОСОБА_1 , який на власному автомобілі ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000 №1478-III перевозив здобуту дичину два зайця русака і чотири фазани, полювання на яких було заборонено. Внаслідок протиправних дій відповідача УТМР завдано збитків на суму 24 000 грн., які позивач просив стягнути на підставі ст. 43Закону №1478-III.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Михайлівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалокматеріальні збитки у розмірі 24000 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 грн., а всього на суму 25921 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_1 зазначає про недоведеність позовних вимог, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам, висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Суд визнав доведеним факт вилучення у відповідача дичини, пославшись у своєму рішенні на відеозапис, оглянутий у судовому засіданні. Проте відповідний електронний доказ не надавався відповідачеві у додатках до позовної заяви, а тому суд не мав права брати його до уваги. Поза увагою суду залишилася та обставина, що постановою районного суду від 29.05.2019 по адміністративній справі №321/710/19 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.174, ч.1 ст.190 КУпАП за стрільбу з мисливської зброї та її зберігання без дозвільного документа, а в частині адміністративного правопорушення за ч.2 ст.85 КУпАП порушення правил полювання провадження закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Отже порушення ним правил поводження із мисливською зброєю не є підставою для цивільно-правової відповідальності за перевезення дичини. На думку ОСОБА_1 , позов пред`явлено неналежним позивачем, оскільки відповідно до ст.5 Закону України «Про тваринний світ» від імені українського народу право власності об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а Михайлівська районна організація УТМР є громадською організацією і відповідними повноваженнями не наділена.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги отримані позивачем 02 квітня 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Михайлівська районна організація Українського товариства мисливців і рибалокзазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а скарга безпідставно. Доводи апеляційної скарги не спростовують жодних висновків суду, а норми, на які посилається відповідач, неможливо застосувати до тих правовідносин, які склались між сторонами у справі. Вважає, що зібраними у справі доказами підтверджений факт заподіяння з вини відповідача збитків, судом дана правильна оцінка всім доказам у їх сукупності. Позов пред`явлено належним позивачем у відповідності до вимог ст.ст.22,30, 42 Закону «Про мисливське господарство та полювання». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення і вирішити питання про відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 гривень.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з посиланням на ст.ст. 42, 43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», виходив з їх та обґрунтованості. Перевезення відповідачем незаконно добутої дичини тягне за собою цивільно-правову відповідальність, визначену п. 9 ч.2 ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» і не є тотожним порушенню правил полювання, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 85 КУпАП.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 05.05.2019 о 08-50 год. в межах смт. Михайлівка працівниками поліції був затриманий ОСОБА_1 , який на власному автомобілі ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 , перевозив дичину: два зайця-русака і чотири фазани.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом вилучення працівниками Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області вказаної дичини при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.2019 за ч.2 ст. 85 КУпАП, згідно якому у ОСОБА_1 також було виявлена мисливська зброя ТОЗ 63 16 калібру з двома зарядженими набоями в стволах (а.с. 10).

Обставини перевезення дичини без документів, що засвідчують законність її набуття, не оспорювалися відповідачем у судовому засіданні, підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_2 , тому відповідно до ст. 35 ч.6 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» вказана дичина, перевезення якої здійснював відповідач, обґрунтовано визнана судом незаконно добутою.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 29.05.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 174, ч.1 190 КУпАП за стрільбу з мисливської гладко ствольної рушниці і за зберігання рушниці без дозвільних документів. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 85 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 11-12).

Положеннями ст. 22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання.

Згідно із Законом України «Про мисливське господарство та полювання» полювання може здійснюватися у такі строки: на фазана у жовтні - грудні; на зайця-русака - з 1 листопада по січень включно (ст.19 Закону).

Статтею 20 вказаного Закону визначено, що з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: полювання у межах населених пунктів (п.2), у недозволені для полювання строки для відповідних видів тварин (п.3).

Відповідно до ст. 35 ч.6 Закону №1478-III продукція полювання (у тому числі мисливські трофеї), яка знаходиться у юридичних і фізичних осіб без документів, що засвідчують законність її набуття, або продукція, добута з порушенням правил полювання, вважається незаконно добутою.

Відповідно до ст.ст. 42, 43 цього Закону порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України (ч.1).

Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у: придбанні, перевезенні, переробці та збуті незаконно добутої продукції полювання і продукції, переробленої в таксидермічних майстернях та цехах переробки без зазначення законності її набуття (ч.2 п.9).

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст. 30 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачі мисливських угідь мають право на відшкодування збитків від порушників правил полювання за добуті незаконним шляхом тварини.

Частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мав місце факт заподіяння шкоди та чи заподіяна вона з вини відповідача. Відсутність події і складу адміністративного правопорушення, визначеного КУпАП, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Постанова суду про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Установивши, що 05.05.2019 ОСОБА_1 на власному автомобілі перевозив продукцію полювання без документів, що засвідчують законність її набуття, і відповідно до ст. 35 ч.6 Закону №1478-III така продукція вважається незаконно добутою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 43 Закону №1478-III.

Відсутність в діях відповідача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП за повторне порушення правил полювання, не звільняє його від цивільно-правової відповідальності за перевезення продукції полювання без дозвільних документів.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог, неправильну оцінку зібраних у справі доказів, недопустимість доказів, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов пред`явлено неналежним позивачем, є безпідставними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тваринний світ» відносини у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, об`єкти якого перебувають у стані природної волі, у напіввільних умовах чи в неволі, на суші, у воді, ґрунті та повітрі, постійно чи тимчасово населяють територію України або належать до природних багатств її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, регулюються Конституцією України, цим Законом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про мисливське господарство та полювання» та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про тваринний світ» спеціальне використання об`єктів тваринного світу в порядку ведення мисливського і рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям і громадянам права користування мисливськими угіддями та рибогосподарськими водними об`єктами.

Михайлівська районна організація УТМР є користувачем мисливських угідь, наданих у користування рішенням Запорізької обласної ради від 22.11.2012 за №45, а отже відповідно до ст.ст.30, 39,43 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» вправі вилучати в осіб, які порушують правила полювання, незаконно добутих тварин та іншу продукцію полювання, складати протоколи про порушення правил полювання, інших встановлених Законом вимог, відшкодовувати збитки.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що позивач у справі є спеціальним суб`єктом використання об`єктів тваринного світу та у своїй діяльності має керуватися саме нормами Закону України «Про мисливське господарство та полювання» з урахуванням положень Закону України «Про тваринний світ».

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Михайлівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок адвокат Першин І.М. просив під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 компенсувати позивачеві судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані відповідні письмові докази: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.04.2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2854, витяг з рішення Ради АО «Юридична практика» від 02.04.2018 року, Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формування за №, договір про надання правової допомоги на вчинення конкретних дій від 14.04.2020 року, доручення на ведення вказаної справи від 14.04.2020 року, Тарифи АО «Юридична практика», протокол узгодження договірної ціни від 14.04.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 21.04.2020 року та остаточний розрахунок суми судових витрат.

Заперечень щодо не співмірності витрат на правничу допомогу від ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

З урахуванням викладених норм та проаналізувавши надані представником позивача адвокатом Першиним І.М. докази, апеляційний суд вважає, що витрати на правову допомогу, які поніс у зв`язку з розглядом справи позивач в розмірі 4000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Михайлівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок (місце розташування: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка вул. Івана Франка, буд. 17) витрати на правничу допомогу, понесену у зв`язку з розглядом вказаної цивільної справи в розмірі 4000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Маловічко

О.М. Кримська