РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/6756/18

Провадження № 22-ц/4815/964/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання Ковальчук Н. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року у складі судді Тимощука О. Я., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 13 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 6507С32 від 04 травня 2007 року в загальному розмірі 7 093 596,61 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 04 травня 2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6507С32, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 380 000,00 доларів США з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року для оплати за домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

01 квітня 2015 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 6507С32-6 про внесення змін до Кредитного договору № 6507С32 від 04.05.2007 року, відповідно до якого ПАТ «Укрексімбанк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 4 829 261,04 гривень з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року для придбання ОСОБА_3 доларів США на міжбанківському валютному ринку України та погашення кредиту в доларах США за кредитним договором № 6507С32 від 04 травня 2007 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 6507С32 від 04.05.2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 було укладено 04 травня 2007 року договір поруки № 6507Р20, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язаний перед ПАТ «Укрексімбанк» солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

На виконання вимог ст. 1281 ЦКУ ПАТ"Укрексімбанк" у встановлений термін звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В.С. з вимогою (претензією) кредитора до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_3 .. Вважає, що на підставі ст.ст. 1216, 1282 ЦКУ має право вимагати дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 6507С32 від 04.05.2007 року зі спадкоємців, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, в межах вартості успадкованого ними майна.

З урахуванням уточнених позовних вимог просило суд стягнути з ОСОБА_1 як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитним договором №6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 4 352 630,88 гривень; стягнути з ОСОБА_2 як спадкоємиці після смерті ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитним договором № 6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 2 740 965,73 гривень та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору та витрат по оплаті судової експертизи, в загальному розмірі 128 403,00 гривні.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна заборгованість за кредитним договором № 6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 4 352 630 гривень 88 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 як спадкоємиці після смерті ОСОБА_3 на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за кредитним договором № 6507C32 від 04.05.2007 року в загальному розмірі 2 740 965 гривень 73 копійки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судові витрати, які складаються з оплати судового збору в розмірі 106 403,95 грн. та 22 000,00 грн. - витрат на проведення судової експертизи, разом 128 403,95 грн.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком спадкоємців відповідати за зобов`язаннями спадкодавця в межах отриманого у спадщину майна та обґрунтоване належними і достовірними доказами на підтвердження того, що відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку отримали спадщину після смерті ОСОБА_3 , у якого існували непогашені фінансові зобов`язання перед Банком.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не було визначено кола правонаступників після смерті ОСОБА_3 , а лише встановлено двох осіб, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідачів у справі. Додає, що в матеріалах справи дійсно наявний заповіт ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого покійний заповів 22 земельних ділянки, однак їх кадастрові номери неіснуючі. Звертає увагу суду на те, що станом на день розгляду справи він звернувся до суду із заявою про тлумачення заповіту, що ставить під сумнів правильність визначення часток в успадкованому майні, що, в свою чергу, виключає виконання рішення в цілому. Вказує на процесуальні порушення, допущені судом, а саме: безпідставна відмова у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , а згодом і ОСОБА_1 та його представника адвоката Тарасюка Ю. М. про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи № 569/19040/17 про захист справ споживача та визнання кредитного договору недійсним; повторна відмова у задоволенні цього клопотання. Вважає, що оскільки провадження у справі № 569/19040/17 досі не завершене, то існує припущення, що у випадку задоволення позову в тій справі стане наслідком визнання недійсним договору № 6507С32 від 04.05.2007 року та нівелює прийняте судове рішення в цивільній справі № 569/6756/18. Вказує на безпідставність відмови судом у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Меркулова С. А. про виклик та допит експерта ОСОБА_4 , яким було складено висновок судової оціночної земельної експертизи від 22.02.2020 року. Зазначає про неправомірне долучення до матеріалів справи звіту про незалежну оцінку майна, виконану Універсальною товарною біржею «Мост», яка знаходиться в м. Києві. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог і закрити провадження у справі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» вважає рішення місцевого суду законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Державний експортно-імпортний банк України" (яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне Товариство «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 6507С32, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 380 000,00 доларів США з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року для оплати за домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 6507С32 від 04.05.2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 було укладено 04 травня 2007 року договір поруки № 6507Р20, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався перед ПАТ «Укрексімбанк» солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Кредитним договором.

01 квітня 2015 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір № 6507С32-6 про внесення змін до Кредитного договору № 6507С32 від 04.05.2007 року, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 4 829 261,04 гривень з кінцевою датою погашення 03 травня 2022 року. Цей кредит у сумі 4 829 261,04 гривень був використаний ОСОБА_3 за цільовим призначенням, зокрема, ОСОБА_3 погасив заборгованість за кредитним договором № 6507С32 від 04 травня 2007 року у доларах США у розмірі 201 219,21 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 06 квітня 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 вересня 2018 року Рівненським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2019 року в якості відповідачів у даному спорі залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкоємців померлого ОСОБА_3 ..

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В.С. від 17.05.2019 року за вих. №53/01-16, із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулися донька ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в та рідний брат ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В. С. від 25.06.2019 року за вих. №70/01-16 ОСОБА_3 був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського округу Онищуком І.М. 07.06.2007 року за реєстровим номером 1974, відповідно до якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно окрім житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у власності померлого ОСОБА_3 зареєстровано земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

:05:022:0902; :05:022:0903; :05:022:0904;

:05:022:0905; :05:022:0906; :05:022:0907;

:05:022:0908; :05:022:0909; :05:022:0910;

:05:022:0911; :05:022:0912; :05:022:0913;

:05:022:0914; :05:022:0915; :05:022:0916;

:05:022:0917; :05:022:0918; :05:022:0919;

:05:022:0920; :05:022:0920; :05:022:0922;

:05:022:0923.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 5 ст. 1216 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч. 2 та 3 ст. 1282 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст. 1282 ЦК України та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Встановлені обставини в сукупності з вимогами закону, якими вони врегульовані, вказують на те, що ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за заповітом, а ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 за законом.

Така позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові у справі №6-2962цс16, де зазначає, що аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено усього кола спадкоємців, а залучено лише двох відповідачів у якості спадкоємців, які повинні відповідати за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_3 , апеляційним судом оцінюються критично, оскільки вони не підтверджені належними і достовірними доказами, які б спростовували законні та обґрунтовані висновки місцевого суду, що базуються на нормах закону та встановлених обставинах справи.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 15 вересня 2018 року (день смерті ОСОБА_3 , який є днем відкриття спадщини) заборгованість перед АТ «Укрексімбанк» за Кредитним договором № 6507С32 від 04.05.2007 року становила 7 411 109,36 грн., з яких: 4 604 384,87 грн. - основний борг; 2 806 724,49 грн. - проценти за користування кредитом.

У п 2.4.2. Кредитного договору № 6507С32 від 04.05.2007 року сторони погодили, що у разі порушення строків погашення кредиту, процентів за цим договором, позичальник сплачує Банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня.

У вищевказаному розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 15 вересня 2018 року пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить 860 693,84 гривень, пеня за несвоєчасне погашення процентів 522 560,93 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що згідно звіту про незалежну оцінку майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності Універсальна товариства біржа «Мост», ринкова вартість домоволодіння, житловий будинок загальною площею 405,0 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 4 816 500,00 грн.

Згідно висновку експерта №191223/2_ЗО від 20.02.2020 року, виконаного на виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12.11.2019 року, ринкова вартість 22 земельних ділянок, належних спадкодавцю, становить 3 033 465,00 грн.

Таким чином, загальна вартість успадкованого майна (спадщини) становить 4 816 500,00 грн. + 3 033 465,00 грн. = 7 849 965,00 грн. Розмір позовних вимог Банку, при цьому, становить 7 093 596,61 грн.

Частка відповідача ОСОБА_1 у спадщині становить 61,36 %, частка ОСОБА_2 38,64 % .

Виходячи з положень з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог Банку здійснюється шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з кожного спадкоємця пропорційно до його частки спадщини: з ОСОБА_1 - 4 352 630,88 грн. (7 093 569,61 грн./100% * 61,36%), з ОСОБА_2 - 2 740 965,73 грн. (7 093 569,61 грн./100% * 38,64%).

Покликання апеляційної скарги на неправомірність та недостовірність Висновку судової оціночної земельної експертизи від 22.02.2020 року, проведеної експертом ОСОБА_4 , а також Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного Універсальною товарною біржею «Мост», апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до ч. 1, п.3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Апеляційний суд враховує, що висновки експерта щодо оцінки вартості земельних ділянок та домоволодіння, які належать до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , не визнані недійсними, і даних про будь-які інші експертні висновки, висновки експертизи, які б містили інші відомості суду не надано.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції по суті спірних правовідносин, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту зі спадкоємців боржника, судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Разом з тим, стягнення судом судового збору в солідарному порядку суперечить положенням цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом при ухваленні рішення про задоволення позову повно та всебічно встановлено обставини справи, проте помилково стягнуто судовий збір солідарно, що суперечить чинному законодавству, і з огляду на що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні із стягненням судового збору з відповідачів у рівних частинах.

Крім того, ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 136 ЦПК України. Сума судового збору, що належала до сплати при подачі апеляційної скарги, становить 159 605 гривень 93 копійки, і саме така сума підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь держави.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 136, 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2020 року змінити в частині солідарного стягнення судового збору, виклавши абзац 4 резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Рівне, код ЄДРПОУ 00032112) судові витрати, які складаються з оплати судового збору в розмірі 106 403,95 грн. та 22 000,00 грн. витрат на проведення судової експертизи, разом 128 403,95 грн в рівних частинах по 64 201 (шістдесят чотири тисячі двісті одній) гривні 98 копійок з кожного.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 159 605 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 93 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Гордійчук С. О.