ЄУН № 331/34/19
Провадження № 2/331/66/20
УХВАЛА

15 січня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Адвокат Малишев Олександр Віталійович який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи.

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 26.01.2017 з огляду на те, що його складання було здійснено спадкодавцем у стані, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Отже, для правильного вирішення справи має значення встановлення психічного стану спадкодавця на момент складання заповіту, для чого потрібні спеціальні знання у сфері психіатрії.

З урахуванням цього, ухвалою суду від 18.06.2019 року за клопотанням представника позивача було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу спадкодавця, проведення якої було доручено комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

На вирішення експерта були поставлені питання: чи страждав спадкодавець на психічний розлад та чи усвідомлював він значення своїх дій і чи міг керувати ними в момент складання заповіту?

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 320 від 16.07.2019 року спадкодавець на період складання заповіту 26.01.2017 виявляв ознаки органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, інсульт), дизартрія, моторно-сенсорна афазія.

Водночас неясно, яким чином вказані у висновку експерта хвороби спадкодавця впливали на його психічний стан, здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту.

Згідно з ч. 2 ст. 103, п. 2 ч. 1 ст. 105 та ч. 1 ст. 113 Цивільного процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу; призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи; якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

В абз. 3 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснюється, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 Цивільного кодексу України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово- психіатричну експертизу; для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Лікарі комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів, мають діючі свідоцтва судових експертів та великий досвід проведення вказаного виду експертиз.

З вищенаведеного випливає, що у справі необхідно призначити додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

З огляду на тривалість експертизи та неможливість без її висновків розглядати справу по суті, доцільно зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

Посилаючись на вищенаведене, представник ОСОБА_1 просить суд призначити додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу у цивільній справі № 331/34/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, проведення якої доручити комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (69600, м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 10-а).

Визначити наступні питання, з яких експерти мають надати висновок:

1) Яким чином органічні ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, інсульт), дизартрія, моторно-сенсорна афазія чи інші хвороби вплинули на психічний стан ОСОБА_4 , зокрема, під час складання заповіту 26 січня 2017 року?

2) Чи спричинили органічні ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, інсульт), дизартрія, моторно-сенсорна афазія чи інші хвороби психічні розлади у ОСОБА_4 , зокрема, під час складання заповіту 26 січня 2017 року і, якщо так, то які саме?

3) Чи здатний був ОСОБА_4 з урахуванням його вікових особливостей, уражень головного мозку (церебрального атеросклерозу, гіпертонічної хвороби, інсульту), дизартрії, моторно-сенсорної афазії чи інших хвороб усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки, а також повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення, адекватні ситуації, та реалізовувати їх своїми діями, зокрема, під час складання заповіту 26 січня 2017 року?

В судовому засіданні адвокат Малишев О.В. клопотання підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення проти клопотання, в яких вважав недоцільним призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

На виконання ухвали Жовтневого районного суду від 18.06.2019 р. експертами КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради було проведено комісійну посмертну судово-психіатричну експертизу гр. ОСОБА_4 1937 р.н. (висновок експертів № 320 від 16.07.2019 р.)

Судом перед експертами було поставлено наступні питання:

- Чи страждав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на психічний розлад (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, нервове потрясіння, недоумство, інший хворобливий стан психіки) в момент складання заповіту 26 січня 2017 року?

- Чи усвідомлював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , значення своїх дій та чи міг керувати ними в момент складання заповіту 26 січня 2017 року?

Судом було попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у відповідності до ч.5 ст. 104 ЦПК України.

З пункту 17 висновку судово-психіатричного експерта № 320 від 16.07.2019р. вбачається, що питання, які досліджувались експертами є аналогічними тим, що були постановлені судом при призначенні експертизи.

Згідно з висновком, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, у посмертному епікризі відмічена причина смерті: хронічна церебросудинна недостатність III ст., наслідки перенесеного геморагічного інсульту, гіпертонічна хвороба, видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Ураховуючи вищезазначене комісія робить висновок, що ОСОБА_4 , 1937р.н., на період складання заповіту, 26.01.2017 виявляв ознаки органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, інсульт), дизартрія, моторно-сенсорна афазія, але у зв`язку з відсутністю спостереження лікарями та відсутністю опису психічного стану у медичній документації на період, що цікавить суд, виявити ступінь вираженості психічних розладів та винести експертне рішення не можливо.

Визначені законом підстави для призначення судом додаткової експертизи встановлені ч. 1 ст. 113 ЦПК України.

За приписами вказаної норми якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що законодавцем встановлено лише дві підстави для призначення судом додаткової експертизи, а саме:

1. неповнота висновку експерта;

2. неясність висновку експерта.

Вивченням матеріалів судово-психіатричної експертизи встановлено, що експертами була досліджена медична документація стосовно ОСОБА_4 , а саме: історія хвороби № 1275 Комунальної установи «6- та міська клінічна лікарня», амбулаторна картка Комунального некомерційного підприємства «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1».

Як слід з висновку від 16.07.2019 р., експерти були позбавлені можливості відповісти на запитання, викладені в ухвалі суду, а саме виявити ступінь вираженості психічних розладів ОСОБА_4 та винести експертне рішення у зв`язку з відсутністю спостереження лікарями та відсутністю опису психічного стану у медичній документації на період, що цікавить суд.

В клопотанні про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи представник позивача вказує на те, що неясно яким чином вказані у висновку експерта хвороби спадкодавця впливали на його психічний стан, здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту.

При цьому, а ні в клопотанні, а ні в поясненнях, наданих суду не зазначено, чи є в розпорядженні сторони позивача, або третіх осіб медичних установ, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження психічного стану ОСОБА_4 під час складання ним оспорюваного заповіту, крім тих, що вже були досліджені експертами (історія хвороби, медична картка).

Без таких доказів проведення додаткової експертизи є недоцільним і призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103-104, 252 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у зв`язку з необґрунтованістю в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення додаткової судово-психіатричної експертизи

Ухвала оскарженню не підлягає окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя М.В. Антоненко