Справа № 304/673/20 Провадження № 2/304/275/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/673/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 вересня 2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого у них народилося двоє синів, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Перечинського районного суду від 04 липня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати при матері. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 час від часу надавав кошти на утримання дітей, однак з лютого 2020 року перестав сплачувати аліменти взагалі, обов`язки по вихованню та утриманню дітей в будь-які іншій формі також не виконує, тоді як їх потрібно постійно забезпечувати продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, одягом, взуттям, шкільним приладдям тощо. Оскільки відповідач є особою молодого віку, працездатним, здоровим (не має будь-яких захворювань) чоловіком, після розлучення у нього залишився набутий ними у шлюбі автомобіль марки «Volkswagen Passat», він має постійні неофіційні доходи, так як працює в таксі, а діти потребують значних витрат на їх утримання, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину з урахуванням щорічної індексації, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бухтоярова О.В. не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 8 100 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі з урахуванням того, що у нього на утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та він перебуває на обліку Ужгородського районного центру зайнятості як безробітній із щомісячною виплатою 6 817,61 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 03 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції в Закарпатській області було зареєстровано шлюб, від якого в них народилося двоє синів, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Перечинського районного суду від 04 липня 2018 року, яке набрало законної сили 06 серпня 2018 року, шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати при матері ОСОБА_1 (а. с. 13-16).

Також встановлено, що згідно довідки Перечинської міської ради № 749 від 04 червня 2020 року до складу сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 входять, зокрема, сини ОСОБА_5 , 2008 року народження, та ОСОБА_6 , 2010 року народження (а. с. 17).

Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітніх синів.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, тобто дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 з 28 жовтня 2019 року зареєстрований як безробітній в Ужгородській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості та його дохід за період з 28 жовтня 2019 року по 30 липня 2020 року склав 68 158,60 грн., що в середньому становить 7 573,18 грн. Сума нарахувань за червень та липень 2020 року становить по 6 817,60 грн. (а. с. 48).

Крім цього, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 24 січня 2019 року, у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_5 (а. с. 47).

Таким чином, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , то з урахуванням вищевказаного та ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що заробіток (дохід) відповідача як платника аліментів є недостатнім для присудження судом навіть мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину (прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), так як у нього на утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина, він перебуває на обліку у центрі зайнятості, а відомості про інші його доходи (зокрема, неофіційні) у суду відсутні, тому враховуючи наявний у обох батьків обов`язок утримувати дітей, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку синів, суд вважає за можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у твердій грошовій сумі по 1 900 грн. щомісячно на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Що стосується посилання позивача на те, що після розірвання шлюбу у ОСОБА_2 залишився набутий ними у шлюбі автомобіль марки «Volkswagen Passat» та він має постійні неофіційні доходи, так як працює в таксі, то їх суд до уваги не бере, оскільки такі у ході розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, із договору про надання правової/правничої допомоги від 29 травня 2020 року, квитанції № 0.0..1 від 02 червня 2020 року та акту виконаних робіт від 13 жовтня 2020 року, в яких зазначено назви наданих послуг та їх вартість, судом встановлено, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу адвоката Бухтоярової О.В. у розмірі 8 100 грн.

Отже, враховуючи, що заявлені ОСОБА_1 витрати є підтвердженими та доведеними належними і допустимими доказами, а судом позов задоволено частково (63,33 % від ціни позову), тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 129,73 грн. витрат на правничу допомогу адвоката (8 100 грн. х 63,33 %).

Крім цього, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідач свою позицію по суті спору (визнання чи заперечення проти позовних вимог) до початку розгляду справи по суті не виклав, тому з врахуванням ціни позову (36 000 грн.) та часткового задоволення вимог (63,33% від ціни позову) суд приходить до висновку, що з останнього на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 532,48 грн. (840,80 грн. х 63,33 %).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 180-182, 183, 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 141, 142, 206 ч. 4, 258-259, 265, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), аліменти на утримання дітей, а саме синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 900 (одній тисячі дев`ятсот) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 129 (п`ять тисяч сто двадцять дев`ять) грн. 73 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.