Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/986/20

19 жовтня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богородчанського районного суду від 29.02.2016 року шлюб між ними розірвано, неповнолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Для відпочинку та оздоровлення вона має намір поїхати з дочкою за кордон. Тому просить надати дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон без дозволу (без згоди) та супроводу батька, оскільки добровільну згоду відповідач не дає.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги позивачки визнав, просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, за час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Богородчанського районного суду від 29.02.2016 року шлюб між ними розірвано, неповнолітня дочка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Для забезпечення усестороннього розвитку дитини та реалізації права на фізичний, розумовий, духовний, соціальний розвиток, а також з метою відпочинку, у позивачки періодично виникає потреба забезпечити можливість виїзду дитини закордон, зокрема у Республіку Польща

Добровільно питання про надання дозволу на виїзд дитини закордон сторони не вирішили.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України».

За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі здоровий розвиток дитини.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд можливий лише у випадку: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Вказані у пп.2 п.4 Постанови випадки не можуть бути застосовані стосовно позивачки та її дочки. Тому, за відсутності у позивачки нотаріально посвідченої згоди відповідача, із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, виїзд разом з нею дитини на відпочином закордон є неможливим.

В силу ст.7, 150, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідач діями, що спрямовані на відмову добровільно вирішити питання про видачу дозволу на виїзд дитини закордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини.

Окрім того, як встановлено судом, виїзд дитини закордон не пов`язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не може бути порушеним чи обмеженим.

На підставі наведеного, враховуючи обставини справи та інтереси неповнолітньої ОСОБА_3 , зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини закордон для відпочинку, оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу її батька, в супроводі матері або осіб, уповноважених нею.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач заявлений позов визнав, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, п.2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.150 СК України, ст.ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України - у Республіку Польща- неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або уповноважених нею осіб у період з часу набрання законної сили рішенням суду до 19 листопада 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий Л. М. Битківський