РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зобов`язання до вчинення дій, в подальшому законний правонаступник ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги до Львівської міської ради про визнання права власності.

Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 .

03.08.1998р. на адресу ОСОБА_2 надійшло розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за №848 «Про самовільне встановлення металевого гаражу на АДРЕСА_2 », а саме надання дозволу на тимчасову експлуатацію самовільно встановленого металевого гаражув подвірї будинку АДРЕСА_2 . Вказане розпорядження було реалізовано шляхом влаштування у 1998 році гаражу. На протязі тривалого часу ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_2 , проживали у вказаному помешканні на АДРЕСА_2 , утримували його, забезпечували його належний санітарний і технічний стан. З метою покращення житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 провела ремонт помешкання, а також відремонтувала гараж, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 . Після ремонту у 1999 році, гараж вміщував уже два автомобілі замість одного.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судове засідання позивач не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву у якій позов із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав повністю та просив його задовольнити і розглядати справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутністю у зв`язку із оголошенням карантину, проти задоволення позовних вимог та уточнених вимог заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що у відповідності до Витягу про державну реєстрацію прав від 01.09.1997р., виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 . 03.08.1998р. ОСОБА_2 отримала розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за №848 «Про самовільне встановлення металевого гаражу на АДРЕСА_2 ». Вказане розпорядження було реалізовано шляхом влаштування у 1998 році гаражу.

На протязі тривалого часу ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_2 , проживали у вказаному помешканні на АДРЕСА_2 , утримували його, забезпечували його належний санітарний і технічний стан. З метою покращення житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 провела ремонт помешкання, а також відремонтувала гараж, який розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 . Після ремонту у 1999 році, гараж вміщував уже два автомобілі замість одного.

На даний час у будинку АДРЕСА_2 створено ОСББ, однак земельна ділянка і досі перебуває у комунальній власності міста, інтереси якої представляє Львівська міська рада. Усі дії Позивача, а також дії покійної ОСОБА_2 спрямовані на узаконення існуючого гаражу жодного позитивного результату не дали.

Згідно інформаційної картки надання дозволу на встановлення тимчасових збірно-розбірних індивідуальних гаражів для інвалідів, що мають автомобіль з ручним керуванням для отримання дозволу до районної адміністрації по місцю проживання заявнику необхідно подати: 1. Заява власника транспортного засобу на ім`я голови районної адміністрації (додаток до цієї інформаційної картки). 2. Проектні пропозиції (ескізний проект) на встановлення тимчасового збірно-розбірного металевого гаража, виконаний ліцензованою проектною організацією. 3. Довідка про реєстрацію місця проживання особи за формою Ф-2. 4. Завірені копії правовстановлюючих документів на транспортний засіб. 5. Акт обстеження земельної ділянки, на якій планується встановити гараж, складений житлово- експлуатаційною організацією. 6. Висновок управління архітектури департаменту містобудування. 7. Оригінал викопіювання земельної ділянки з нанесеними інженерними комунікаціями та червоними лініями. 8. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку. 9. Копія документа про наявні пільги. Вказаний перелік документів є вичерпним. Ще у 1998 році ОСОБА_2 у встановленому законом порядку отримала погодження Львівських міських електричних мереж (лист від 28.08.1998р. №297.115-1845), погодження архітектури Львівської міської ради, у встановленому законом порядку отримала проектні пропозиції (ескізний проект) на встановлення тимчасового збірно-розбірного металевого гаража, виконаний ліцензованою проектною організацією, довідку про реєстрацію місця проживання особи за формою Ф-2 та погодження органу місцевого самоврядування, зокрема Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Окрім того, ОСОБА_2 на момент отримання дозволу на влаштування гаража мала автомобіль з ручним керуванням, а також була інвалідом. Фактичне користування гаражем на два авто розпочалось з 1999 року і по даний час.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється у порядку, передбаченому ст. 364 ЦК України.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 33, 47, 124 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, на підставі п. 1 ст. 328, 344, 392 ЦК України, суд, -

вирішив :

Уточнений позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-1 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , частка: 1/1, а також право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-2 загальною площею 24,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 , частка: 1/1.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.