ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4612/20 Справа № 201/1657/20 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2015 рік, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2015 рік.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2015 рік залишено без руху, про що повідомлено позивача та надано строк для усунення викладених вище недоліків не пізніше трьох днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при подачі позовної заяви до суду не було дотримано вимог ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: позивачу необхідно сплатити судовий збір і надати докази сплати у розмірі визначеному на час пред`явлення позову положеннями Закону України «Про судовий збір». Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840 грн.80 коп.). Позовна заява містить одну з позовних вимог про встановлення обставини. Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп. за вимогу не майнового характеру і надати документ, що підтверджує сплату судового збору; позивачу необхідно зазначити докази, що підтверджують викладені ним обставини, зокрема докази заборгованості по заробітній платі, та докази розміру цієї заборгованості; позивачу необхідно зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року в частині сплати судового збору 840,80 грн. позову про стягнення боргів по зарплаті за 2015 рік скасувати як таку, що перешкоджає руху справи та направити справу до того ж суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу місцевого суду мотивовано припущенням суду про те, що клопотання про встановлення обставин є позовною вимогою; в позові відсутня друга вимога, є клопотання яке судовим збором не сплачується; відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір позови про стягнення боргів по зарплаті не передбачають сплату судового збору.

Згідно з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що даний спір виник з трудових правовідносин, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність залишення позову без руху для сплати судового збору за позовну вимогу про встановлення обставин, оскільки згідно положень ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що встановлення обставини є похідною вимогою, від якої залежить вирішення питання щодо стягнення на користь останньої заробітної плати, у зв`язку з чим висновок місцевого суду про залишення позову без руху для сплати судового збору є безпідставним.

Виходячи з викладеного, залишення позовної заяви без руху для сплати судового збору в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху в частині сплати судового збору підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року в оскаржуваній частині щодо сплати судового збору скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.