Справа № 127/3633/20
Провадження № 2/127/547/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 квітня 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014 року. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. Відповідач з 2019 року участі у вихованні та утриманні сина не бере, офіційно не працює, однак є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має. Позивач не в змозі самостійно задовольнити всі потреби сина, який має особливості розвитку та особливі освітні потреби, що стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу проживання, та шляхом розміщення на веб-сайті Судової влади України відповідного оголошення. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України).

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2014 року, рішення у вказаній справі набуло законної сили 04.10.2014. (а.с. 3-4).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.2012 року (а.с.5).

Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Дитина ОСОБА_3 хворіє, має затримку мовного розвитку (діагностовано в 2017 році), плоско-вальгусну деформацію стопи, потребує постійної реабілітації та догляду. (а.с.6-8).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Дитині виповнилося 7 років.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів на утримання дитини (аліментів).

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4 000 гривень щомісячно, мотивуючи такий розмір аліментів, зокрема, станом здоров`я дитини, яка потребує постійної реабілітації.

Суд, визначаючись щодо розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу (іншого судом не встановлено), а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання дитині матеріального утримання, а так само відомостей про незадовільний стан свого здоров`я, або підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, зокрема стан здоров`я дитини, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі по 2 500 гривень щомісячно.

Визначаючись з розміром аліментів суд також враховує, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування розміру аліментів на рівні 4000 грн., про стягнення яких заявлено позов. Її обґрунтування ґрунтуються на припущеннях, що не є доказами в силу положень ст. 81 ЦПК України.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені сторонами обставини, передбачені ст.182 СК України.

При цьому суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України.

Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України (розвиток здібностей дитини, її хвороба, каліцтво тощо).

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 12 лютого 2020 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень, від сплати якого, при зверненні до суду, позивач в силу закону звільнена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 104, 105, 112, 141, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280, 354, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 12.02.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за одинмісяць допустити донегайноговиконання.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 09.07.1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: