УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 жовтня 2020 року суддя Барського районного суду Вінницької області Єрмічова В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочене найменування АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що згідно заяви № б/н від 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 цього ж дня отримав кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Під час укладення договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої укладений договір є договором приєднання, оскільки його умови встановлені позивачем у стандартних формах, та укладення його можливе лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, інша сторона не може запропонувати свої умови договору. В разі непогашення відповідачем боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом відповідач сплачує Банку відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, які діють на дату нарахування та викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору позичальник сплачує Банку пеню в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року згідно п. 2.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, він зобов`язується сплатити на користь Банку забогованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% для картки "Універсальна", 84,0% для картки "Універсальна голд". Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Оскільки, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому станом на 17 серпня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 107896 грн 31 коп., яку АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 та стягнути понесені судові витрати у розмірі 2102 грн.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити її без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Наведеним вимогам позовна заява не відповідає, оскільки у позові позивач зазначив, що:

- 03 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту (без зазначення його розміру) на платіжну картку, однак позивач не зазначив на який строк укладено договір, якими доказами підтверджується факт отримання відповідачем кредиту та у якому розмірі;

- згідно позовної заяви між сторонами укладенл кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4200 грн. Однак згідно даних Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 29 вересня 2014 року відбувся старт карткового рахунку, 03 листопада 2014 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 4200 грн, 05 лютого 2015 року кредитний ліміт зменшено до 4200 грн, 19 вересня 2016 року кредитний ліміт змешено до 0 грн. У зв`язку із зазначеним, інформація, що міститься у позовній заяві, не узгоджується із даними Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а тому позивачу слід уточнити зміну кредитного ліміту;

- підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складають між відповідачем і Банком Договір. Однак, у тексті копії анкети-заяви, а саме, у графі "Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами "ПриватБанку" жодну із запропонованих карток не обрано, однак, до матеріалів позовної заяви додано витяг з тарифів за картками різних типів картки "Універсальна", а саме: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract" і "Універсальна GOLD", тому позивачу необхідно зазначити за якими тарифами та на якій підставі нараховувалася заборгованість за кредитним договором; з якого часу відповідач припинив виконувати зобов`язання за кредитним договором;

- "Умови та Правила надання банківських послуг" є частиною укладеного договору, однак до позовної заяви їх не долучено, натомість долучено роздруківку з назвою: "Банк: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі Умови та Правила та/або Договір)".

Згідно з ч. 5 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, додані до позовної заяви копії документів, належним чином не засвідчені, що суперечить вимогам, зазначеним вище.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, зазначено, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 5 квітня 2001 року № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі.

Однак, до позовної заяви додано платіжне доручення № PROM9BS6Y6 від 19 серпня 2020 року, яке не відповідає вимогам, зазначеним вище, оскільки у вказаному документі не зазначено прізвище, ім`я та по батькові уповноважених посадових осіб, зокрема, бухгалтера та керівника установи та не скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, а тому це платіжне доручення не може бути належним доказом сплати судового збору.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, про що повідомити позивача і надати йому триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України в разі не виконання позивачем вимог суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі частин 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір", п. 4 ч. 1, п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року, керуючись пунктами 1, 2 ст. 95, пунктами 5, 6, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177, частинами 1, 3, 7 ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишити без руху.

Надати позивачеві триденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії цієї ухвали, а саме, зазначити:

-якими доказами підтверджується факт отримання кредиту відповідачем;

-за якими тарифами та на якій підставі нараховувалася заборгованість за кредитним договором;

-яка відсоткова ставка застосовувалась та за який період були нараховані відсотки;

-якщо було змінено відсоткову ставку позивачем, то на якій підставі;

-чи було повідомлено відповідача про зміну розміру відсоткової ставки, якщо так, то в який спосіб;

-як змінювався кредитний ліміт по картковому рахунку;

- про повідомлення відповідача щодо можливості настання фінансових санкцій у разі неналежного виконання зобов`язань по кредитному договору;

-повідомити з якого часу відповідач припинив виконувати зобов`язання за кредитним договором;

-додати "Умови та Правила надання банківських послуг", що діяли на час укладення кредитного договору та впродовж його дії;

-надати оригінал належним чином оформленого платіжного доручення про сплату судового збору;

-надати належним чином оформлені додані до позовної заяви копії документів.

В разі невиконання позивачем вимог вказаних в ухвалі суду у встановлений строк заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Єрмічова