Номер провадження: 22-ц/813/5680/20
Номер справи місцевого суду: 504/2455/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2019 року про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2019 року, якою її позов залишено без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 09.04.2020 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач завчасно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, призначеного на 15 травня 2019 року, 10 жовтня 2019 року, 18 грудня 2019 року та втретє не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, суд вважав, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана до суду 29.07.2016 року (а.с.1-4).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.08.2016 року було відкрито провадження у зазначеній цивільній справі (а.с.16).

Ухвалою цього ж суду від 29.11.2018 року призначено підготовче судове засідання по вказаній цивільній справі на 05.02.2019 року (а.с. 64).

Надалі судові засідання були призначені на 15.05.2019 року, 10.10.2019 року та 18.12.2019 року.

Так, судові виклики та повідомлення учасників справи, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, здійснюються судовими повістками про виклик, судовими повістками-повідомленнями, телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Проте матеріали справи не містять жодного належного повідомлення позивача або її представника про судові засідання, яке призначались на15.05.2019 року, 10.10.2019 року та 18.12.2019, а саме немає жодного поштового повідомлення чи розписки від позивача, які б свідчили про те, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у суді, а відтак, наведене свідчить про відсутність повторності неявки позивача без поважних причин.

Так, у доводах апеляційної скарги, апелянт зазначає, що 15.05.2019 року до суду з`явився не тільки її представник, але і свідки по справі. При цьому, судове засідання по справі не відбулось, оскільки секретарем судового засідання всіх присутніх було сповіщено, що суддя Добров П.В. перебуває у складі колегії з розгляду кримінальної справи.

10.10.2019 року представник позивача не з`явився у судове засідання, але не безпідставно, а у зв`язку із перебуванням у лікарні. При цьому, 08.10.2010 року (тобто за 2 дні до судового засідання), позивач дізнавшись про захворювання свого адвоката подала до канцелярію суду відповідну заяву про відкладення судового розгляду з посиланням на поважність причини.

На підтвердження вищевказаних доводів, апелянтом додано до апеляційної скарги копію цієї заяви від 08.10.2019 року із відповідною відміткою суду (а.с.80).

Ретельно дослідивши та перевіривши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що така заява в матеріалах справи відсутня.

Також матеріалами справи встановлено, що на а.с. 70 містяться підписи відповідача ОСОБА_6 та її адвоката Лінник С.А.щодо сповіщення про наступний розгляд справи на 18.12.2019 року. При цьому, підпис позивача або її представника відсутній, що свідчить про неналежне сповіщення позивача та її представника про слухання справи на 18.12.2019 року.

Таким чином, за відсутності ознак повторності неявки позивача та його представника у судове засідання, суд першої інстанції не вправі був залишати позовну заяву без розгляду з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На дані обставини місцевий суд уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було жодних підстав для залишення без розгляду позовної заяви в зв`язку з повторною неявкою без поважних причин позивача, а тому вказана ухвала судді не може залишатися в силі і на підставі ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванилес проти Іспанії); Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії).

Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою», якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

Суд досліджує, чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі, з урахуванням предмету спору, може позбавити заявника права на належний захист його прав та інтересів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2019 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.04.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда