ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

21 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 638/13288/14-ц

провадження № 22-ц/818/4388/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Харківської міської ради про відвід судді Пилипчук Наталії Петрівни,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди, визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою з доповненнями до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2020 року, ухвалене суддею Тесліковою І.І., в залі суду в м. Харків,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради витрати, понесені за проведення експертизи у розмірі 11 440 (одинадцять тисяч чотириста сорок) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник Харківської міської ради звернувся до суду із заявою про відвід судді судової палати у цивільних справах Харківського апеляційного суду Пилипчук Н.П.

Заява мотивована тим, що є підстави вважати, що розгляд даної справи суддею Пилипчук Н.П. може бути необ`єктивним та призвести до її неправильного вирішення. Вказує, що в провадженні Апеляційного суду Харківської області під головуванням судді Пилипчук Н.П., перебувала справа № 2-6533/11з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року, якою заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 березня 2012 залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 скасована. Заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 задоволена частково. В порядку повороту виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 419 513 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовлено. Вважає, що справа № 638/13288/14-ц, яка наразі перебуває в провадженні судді Пилипчук Н.П. та справа № 2-6533/11 пов`язані між собою. Суддею Пилипчук Н.П. вже була надана оцінка доказам, які є тотожними у двох справах.

Перевіривши доводи заяви про відвід колегія суддів вважає, що є підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Крім цього, відповідно до п. 49-53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України"(Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року: «Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45)».

Відповідно до статті 3 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 18.03.2013, позовну заяву Харківської міської ради задоволено. Визнано недійсними: державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,11792 та по АДРЕСА_1 від 07.11.2001 № 4240; договір купівлі продажу земельної ділянки від 29.11.2001 № 2 2034, зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради за № 771 від 19.12.2001 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,11792 та по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 10.12.2001 № 4127; недійсним рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів від 20.03.1997 № 54/6 про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво гаражу розміром 7x6 м. на земельній ділянці, наданій під садівництво по АДРЕСА_2 ; державний акт від 05.12.1996 серія ХР 31 01 028607 на право приватної власності на землю загальною площею 0,1189 га по АДРЕСА_2 для ведення садівництва, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 776; свідоцтво про право власності від 22.02.1999 № 8, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради ОСОБА_1 на право приватної власності на гараж літ. «А» пл. 41,4 кв. м. на приватній садовій ділянці по АДРЕСА_2 . Повернуто земельні ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 0,11792 га та по АДРЕСА_2 - Б загальною площею 0,1189 га у м. Харкові Харківській міській раді з приведенням їх у придатний для подальшого використання стан. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Судові витрати покладені на сторони у розмірах, фактично понесених кожною стороною.

Зазначене судове рішення Харківською міською радою було приведено до виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 та ухвала апеляційного суду Харківської області від 18.03.2013 скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.08.2015, позовні вимоги Харківської міської ради залишені без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11 в частині п.п. 6 та 6.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 № 04-34- 1981 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.10.2001 № 1925 «Про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для ведення садівництва». Визнано незаконним та скасовано рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11 в частині п.п.7 та 7.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 № 04-34-1982 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.04.1994 № 167 «Про надання в користування земельної ділянки по АДРЕСА_2 ». Визнано незаконним та скасовано рішення 8 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 06.07.2011 № 324/11 в частині п.п. 8 та 8.1 про задоволення протесту прокурора м. Харкова від 01.07.2011 № 04-34- 1983 та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 для ведення садівництва» від 09.10.1996 № 1004. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію майнової шкоди в розмірі 18330 грн. Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10730 грн. та понесені ним судові витрати в сумі 1702,82 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.02.2016 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2015 змінено. В частині задоволення вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про стягнення на його користь майнової шкоди в розмірі 18330 грн. рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2015 року скасовано і у задоволенні вказаних вимог відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнено з Харківської міської ради на користь держави недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1641,37 грн.

29.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про поворот виконання скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012., в якій просив суд: зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати йому вартість усієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1179 кв. м., у розмірі 6 382 000 грн., відшкодувати ринкову вартість гаражу за оцінкою ТОВ «Аргумент-Експерт», що станом на березень року склала 291 365 грн., відшкодувати ринкову вартість огорожі спірних земельних ділянок, що станом на березень 2017 року становила 164 609 грн., відшкодувати упущену вигоду у зв`язку з незаконним руйнуванням нерухомості - гаражу, який ОСОБА_1 здавав в оренду, у розмірі 148 180 грн., а всього - 6 974 684 грн. У разі неможливості відшкодування заподіяної шкоди у визначеному заявником розмірі, останній просив зобов`язати Харківську міську раду демонтувати протягом тижня з часу ухвалення рішення у справі бетонний паркан, побудований посеред спірної земельної ділянки, та відшкодувати йому вартість частини садової ділянки, площею 160 кв. м., яка складає 866 037 грн. і ринкову вартість знищеної частини саду у розмірі 50 000 грн. Отже, загальна сума відшкодування завданих збитків складатиме 1 520 191 грн. Зазначена сума має бути зменшена на 11 470 грн. (відшкодована вартість шлакоблоків).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 року по вказаній справі заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року у складі колегії: головуючий суддя Пилипчук Н.П., судді колегії Кругова С.С., Колтунової А.І., апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 скасована. Заява ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 задоволена частково. В порядку повороту виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 419 513 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 касаційні скарги представника Харківської міської ради та ОСОБА_1 задоволені частково, ухвала Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 скасована з направленням справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18.02.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 змінено, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду відмовлено з інших підстав.

Наразі ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить суд зобов`язати Харківську міську раду відшкодувати йому шкоду загальним розміром 8 369 491,00грн., що складається з: відшкодування реальної ринкової вартості усієї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - у розмірі 6 698 600, 00 грн.; упущену вигоду від неможливості використання земельних ділянок у розмірі 831 731 грн. 00 коп.; відшкодування реальної ринкової вартості гаражу у розмірі 363 700,00 грн.; відшкодування упущеної вигоди у зв`язку з руйнуванням гаражу та неможливістю його здавати в оренду - у розмірі 241800,00 грн; вартості зруйнованої огорожі двох ділянок у розмірі 221224,00грн.; відшкодування моральної шкоди у загальному розмірі - 4 000 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 зазначав, що у 1996 рішення виконкому Харківської міської ради йому було передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,1189 га розташована за адресою: АДРЕСА_3 . На зазначеній ділянці вирощено сад, побудовано гараж. У 2001 році він придбав садову ділянку площею 0,11792 га розташовану за адресою АДРЕСА_1 та отримав на неї та на першу ділянку земельний акт на право приватної власності на землю. Обидві ділянки були огороджені парканом по всьому периметру відповідно до актів встановлення меж ділянок. 06.07.2011 Харківська міська рада скасувала рішення свого виконкому стосовно належних йому ділянок, рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.03.2011 було визнано недійсним державні акти на зазначені земельні ділянки та повернуто їх у власність Харківської міської ради. В цьому рішенні суд не зобов`язав ОСОБА_1 до певних дій, як і не надав права Харківській міській раді знищити чи демонтувати гараж, сад, огорожу.

20.03.2013 виконавчим комітетом Харківської міської ради прийнято рішення про демонтаж гаража і огорожі двох земельних ділянок. 22.03.2013 комунальні служби повністю зруйнували гараж, огорожу, а у наступні місяці знищили частину ділянки і більшу частину саду, розташованого на ділянці по АДРЕСА_1 , побудувавши заасфальтовану дорогу через усю ділянку. Внаслідок вказаних неправомірних дій відповідачем Харківської міської ради йому була заподіяна матеріальна шкода.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що як при вирішенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року, так і у справі, що є предметом цього апеляційного перегляду, предметом розгляду окрім іншого є відшкодування вартості майна ОСОБА_1 , яке було знищено в результаті виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 152 від 20.03.2013 року.

При цьому колегією суддів, до складу якої входила суддя Пилипчук Н.П. було встановлено, що рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 152 від 20.03.2013 року було прийнято на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року, тому відшкодування ОСОБА_1 має відбуватися в порядку повороту виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року на користь ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти.

Отже, суддя Пилипчук Н.П. у складі колегії суддів при постановленні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року вже виклала думку з приводу правовідносин, що склалися щодо відшкодування вартості майна ОСОБА_1 , яке було знищено в результаті виконання рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 152 від 20.03.2013 року.

Харківська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Харкова, має сумніви в тому, що склавши думку щодо спірних правовідносин при розгляді питання про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року, суддя Пилипчук Н.П., всупереч власним переконанням, зможе об`єктивно вирішити справу за позовом ОСОБА_1 .

Метою цивільного судочинства є, крім іншого, забезпечення довіри до суду і виключення будь-яких припущень, які б викликали в учасника процесу підозру у незалежності та неупередженості судді.

Вважаючи пріоритетною суспільну довіру до суду, з огляду на те, що суддею Пилипчук Н.П. при вирішенні питання про поворот виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року було висловлено думку не щодо загального юридичного питання, а щодо конкретних обставин і правовідносин між сторонами та процесуального способу їх вирішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що відвід судді Пилипчук Н.П., заявлений представником Харківської міської ради підлягає задоволенню.

Зазначене забезпечить право сторін на розгляд справи судом, якому вони довіряють та відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Таким чином, заяву представника Харківської міської ради про відвід судді Пилипчук Наталії Петрівни від розгляду даної цивільної справи, необхідно задовольнити і справу передати на повторний автоматизований розподіл у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 41 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Харківської міської ради про відвід судді Пилипчук Наталії Петрівни - задовольнити.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна