ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6073/20 Справа № 210/6549/19 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року, ухваленого суддею Вікторович Н.Ю. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2019 року ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 21.10.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики №83424 на суму 1000,00грн. строком на 22 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача (банківська картка). Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування позикою в розмірі 0,95% від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 0,95% від суми позики, щоденно, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 договору.

Термін повернення позики закінчився, проте відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, а тому, станом на 12.11.2019 року у відповідача перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» виникла заборгованість у розмірі 42869,00грн., яка складається з: 1000,00грн. - основний борг; 10661,50грн. - заборгованість по відсоткам; 31207,50грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 42869,00грн. та судові витрати на оплату судового збору 1921,00грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики №83424 від 21 жовтня 2016 року в сумі 1249,50грн. (одна тисяча двісті сорок дев`ять гривень 50 коп.), яка складається з заборгованості за сумою позики - 1000,00грн. та процентів за користування позикою за період з 21.10.2016 року по 12.11.2016 року - 249,50грн.

У решті позову, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір в сумі 55,99грн. (п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити, заявлені позивачем вимоги, а також стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Скаржник наголошує на тому, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає послуги по наданню у позику грошових коштів та зареєстроване у реєстрі фінансових установ за №16103225 розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року. Судом було встановлено, що 21.10.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_2 укладено в електронній формі договір позики №83424 на суму 1000,00грн. строком на 22 календарних днів. Позивач перерахував грошові кошти на банківський рахунок відповідача (банківська картка). Відповідач, підписавши Договір позики погодилась з усіма умовами, визначеними в розділі 1 Договору позики, якими визначена сплатита процентиів за користування позикою в розмірі 0,95% від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 0,95% від суми позики, щоденно, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 договору, тому суд нем правових підстав відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН» в повному обсязі.

Окрім того, скаржник зазначає, що посилання суду першої інстанції на правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18 від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, є хибним, оскільки ця правова позиція стосується банківської установи в якій предметом розгляду та підставою для отримання грошових коштів є кредитний договір, а не договір позики, тому цю практику у даній справі не слід було застосовувати, оскільки позивач є фінансовою, а не банківською установою.

Також, позивач не погоджується з висновком суду в частині стягнутого судом розміру судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки вважає, що позивач при подачі позову сплатив 1921 грн., незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд повинен був стягнути, сплачену позивачем суму судового збору в повному обсязі, а не частину суми судового збору.

У відзив на апеляційну скаргу позивача, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Колісниченко Є.Ю. просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача, без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження №2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ «ВЕЛЛФІН» є кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6, 7, 9).

Наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua (а.с.10-16).

Згідно із пунктами 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформляє заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами.

У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, з розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики (пункт 6.3. Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (пункт 6.7. Правил).

Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

21 жовтня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_4 укладено договір позики №83424 на суму 1000,00грн. на строк 22 календарних днів, тобто до 15 травня 2016 року (а.с.21-25).

Зазначений договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://creditup.com.ua і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору - реєстрації заявником в особистому кабінеті на сайті товариства, заповнення всіх полів заявки, зокрема зазначення інформації щодо реквізитів банківської картки відповідача, підписання ОСОБА_4 договору електронним підписом.

Згідно зі ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка) було надано позику в розмірі 1000,00грн., строком на 22 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,95% від суми позики, але не менше ніж 50грн. за перший день користування позикою, 0,95% від суми позики, щоденно, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 договору (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 договору) (а.с.21-25).

На підтвердження укладення договору позики позивачем надано копію договору №83424 від 21 жовтня 2016 року, який оформлений сторонами в електронній формі, роздруківку заявки з офіційного веб-сайті товариства https://creditup.com.ua., лист від 29.10.2019 року про перерахування коштів в сумі 1000,00грн. 21.10.2016 року на платіжну картку ОСОБА_5 НОМЕР_1 через платіжну систему «Вей фор пей», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року (а.с.17-25, 27).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 12.11.2019 року заборгованість складає 42869,00грн., з яких заборгованість за основною сумою позики - 1000,00грн., заборгованість за відсотками - 10661,50грн., заборгованість за простроченими відсотками - 31207,50грн. (а.с.26).

Згідно з визначеним сторонами графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 12.11.2016 року в сумі 1249,50грн., з яких 249,50грн. - сплата процентів за користування позикою за період 21.10.2016 року по 12.11.2016 року (а.с.24 зворот).

Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» керувався нормами статей 256, 546,549, 1046, 1047 КЦ України, й виходив з того, щопісля закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 13 листопада 2016 року по 12 листопада 2019 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3. та 1.4. Договору позики №83424 від 21 жовтня 2016 року, позикодавець зобов`язується надати позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у пункті 1.5. цього Договору. Строк дії договору становить 22 (двадцять два) дні, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позика надається строком на 22 (двадцять два) дні. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем (а.с.21).

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Розділу 4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

За пунктом 5.1. Розділу 5 вказаних Правил, рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником.

У відповідності до пункту 6.3. цих Правил, у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заяві. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За статтями 1046, 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «;Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» (зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 жовтня 2016 року між сторонами укладено договір позики №83424, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Згідно довідки щодо заборгованості за договором №83424 від 21 жовтня 2016 року: загальна сума заборгованість, станом на 12 листопада 2019 року, становить 42869 грн., що складається із суми позики у розмірі 1000 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 1 0661,50 грн., заборгованості по простроченим відсоткам згідно договору у розмірі 31 207,50 грн. (а.с.26).

Відповідно до пункту 1.5.1 Договору позики, протягом строку позики, встановлено пунктом 1.2 Договору, розмір основних процентів складає: 0,95 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 0,95 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього договор; 3,8% проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договорому. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Згідно п.1.6 Договору позики, у разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом 3-х днів після закінчення строку, визначеного п.1.2 цього Договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п.1.5 цього Договору (а.с.21-зворот).

У пункті 7.2 Договору позики відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті Позичальника (а.с.23-зворот).

Таким чином, колегія суддів вважає, що між ТОВ «Веллфін`та Федій ( ОСОБА_4 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася.

Суд апеляційної інстанції вважає, що договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору.

Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача, станом на 12 листопада 2019 року, становить 42 869 грн., що складається із суми позики у розмірі 1000 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 1 0661,50 грн., заборгованості по простроченим відсоткам згідно договору у розмірі 31 207,50 грн. (а.с.26).

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст.141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції у розмірі 4802 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2020 року року про часткове задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, буд.№48, код ЄДРПОУ 39952398, заборгованість за договором позики №83424 від 21 жовтня 2016 року в сумі 42 869 грн. (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят девять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, буд.№48, код ЄДРПОУ 39952398 судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій у розмірі 4802 грн. 50 коп. (чотири тисячі вісімсот дві гривні п`ятдесят копійок)

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді