Справа № 752/8928/17 Головуючий 1 інстанція- Шкірай М.І.
Проваження № 22-ц/824/6009/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 жовтня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» в особі правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 27 березня 2017 року у третейській справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмежною відповідальністю «Інвестменеджмент» про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року заявник ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 27 березня 2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 12 липня 2013 року № 10-В/13/07/КЛ-КБ та договором поруки від 12 липня 2013 року у сумі 316147523,62 грн. та третейського збору в сумі 42500 грн. Заявамотивована тим, що рішення третейського суду набрало законної сили, однак боржником у добровільному порядку не виконується, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вказаного рішення третейського суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року заяву ПАТ «Сбербанк» задоволено. Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 27 березня 2017 року, ухваленого в складі третейського судді Трубчанінова С.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованості за основною сумою кредитної лінії за договором про відкриття кредитної лінії від 12 липня 2013 року № 10-В/13/07/КЛ-КБ та договором поруки від 12 липня 2013 року в сумі 316147523,62 грн., а також витрати зі сплати третейського збору в сумі 42500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

- 2 -

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційна скарга учасника третейського розгляду ТОВ «Інвестменеджмент» залишена без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року залишена без змін.

Не погоджуючись із ухвалою, боржниця ОСОБА_1 у грудні 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року скасувати і відмовити ПАТ «Сбербанк» у видачі виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неповне з`ясування судом обставин справи.

Скарга мотивована тим, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким змінено правила інстанційної підсудності у справах щодо видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, які згідно ч.2 ст.23 ЦПК України розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції. А тому розгляд даної справи Голосіївським районним судом м.Києва порушує приписи процесуального закону та права скаржниці на розгляд її справи судом встановленим законом, передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд безпідставно відмовив у задоволенні її клопотанння про залучення до розгляду заяви компанії Добілас Трейдінг Лімітед, що потягло неповне з`ясування судом обставин справи, пов`язаних із припиненнням укладеного нею договору поруки. Суд не звернув уваги, що АТ «Сбербанк» не надав доказів невиконання нею рішення третейського суду і ці обставини судом не встановлювалися. Суд залишив поза увагою передбачені п.9 ч.1 ст.486 ЦПК України підстави для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, а саме, що вона не була присутня при ухваленні рішенння третейського суду і повідомлень на засідання не отримувала, а отже фактично не брала участь у розгляді справи. Судом не було досліджено матеріали третейської справи № 09/17 на предмет її належного повідомлення про третейський розгляд.

Заявник АТ «Сбербанк» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його заяву, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду про видачу виконавчого листа.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційне провадження закрито.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 28 березня 2019 року скасовано, а справу передно для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року замінено заявника АТ «Сбербанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» з огляду на укладення договору про відступлення прав вимоги № 41/БД06-2/20 від 04 березня 2020 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, встановлений ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційних скарг продовжено на строк дії такого карантину. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, встановлені попереднім законом строки закінчуються через 20 днів після

- 3 -

набарання чинності цим законом, який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, 06 серпня 2020 року строк на який продовжено розгляд апеляційної скарги закінчив перебіг.

Представник скаржниці ОСОБА_1 адвокат Юрченко Н.С., яка приймала участь в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва як незаконну, а провадження у справі закрити з підстав, викладених у поданій нею заяві.

Інші учасники справи ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» і ТОВ «Інвестменеджмент» належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення 29 вересня 2020 року та 06 жовтня 2020 року судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд розглядає скаргу ОСОБА_1 відповідно до правил ч.1 ст.370 ЦПК України, яка передбачає можливість розгляду у загальному порядку скарги, поданої після закінчення апеляційного перегляду особою, яка не була присутня під час апеляційного розгляду справи. При цьому колегія суддів враховує приписи ч.4 ст.370 ЦПК, згідно якої суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану у ч.1 цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що справа, у якій ухвалено рішення підвідомча третейському суду, строк для звернення за видачею виконавчого документа не сплинув, вирішення третейським судом питання не виходить за межі третейської угоди, третейська угода не визнана недійсною, і відомості про оскарження або скасування рішення третейського суду у матеріалах третейської справи відсутні.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ст.12 Закону).

За приписами ст.ст.55, 57 вказаного Закону рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні, а за відсутності такого строку - негайно. Рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення

- 4 -

третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.1 ст.485 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово в судовому засіданні з повідомленням сторін, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Згідно ч.3 ст.485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст.486 цього Кодексу.

Згідно приписів ст.486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

За результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа(ст.487 ЦПК України).

Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між ПАТ «Дочірній банк «Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ТОВ «Інвестменеджмент» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 10-В/13/07/КЛ-КБ (із змінами та доповненнями в редакції додаткової угоди № 1 від 25 жовтня 2013 року і додаткової угоди № 2 від 05 квітня 2014 року), за умовами якого банк відкрив товариству кредитну лінію в розмірі 25 мільйонів доларів США і 335 мільйонів грн., а товариство зобов`язалося повернути отриманий кредит і сплатити проценти за його користування.

Пунктом 11.16 договору про відкриття кредитної лінії сторони передбачили, що усі спори та розбіжності, що виникають з даного договору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» відповідно до його регламенту.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 12 липня 2013 року між ПАТ «Сбербанк» і ОСОБА_1 було укладено договір поруки (в редакції додаткової угоди № 1 від 05 квітня 2014 року), за яким ОСОБА_1 зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту у розмірі 25 мільйонів доларів США і 335 мільйонів грн. Відповідно до п.6.9 договору поруки сторони домовилися, що усі спори та розбіжності, що виникають з даного договору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» відповідно до його регламенту.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 27 березня 2017 року, ухваленим у складі третейського судді Трубчанінова С.С. у третейській справі № 09/17 за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Інвестменеджмент» про стягнення заборгованості позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сбербанк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №10-В/13/07/КЛ-КБ

- 5 -

від 12 липня 2013 року та договором поруки від 12 липня 2013 року в сумі 316147523,62 грн., а також витрати по оплаті третейського збору в сумі 42500 грн.

Також, судом встановлена відсутність передбачених ст.486 ЦПК України підстав для відмови у видачі виконавчого листа, на примусове виконання рішення третейського суду. Зокрема, рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 27 березня 2017 року, ухвалене у складі третейського судді Трубчанінова С.С. у третейській справі № 09/17 є чинним; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду; заява про видачу виконавчого листа подана заявником у встановлений законом строк; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою (третейське застереження в договорі поруки); третейська угода є чинною; склад третейського суду, який прийняв рішення, відповідав вимогам закону; рішення третейського суду захищає права позивача у спосіб, передбачений законом; третейський суд не вирішував питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано задоволив заяву ПАТ «Сбербанк» та постановив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи неповноважним судом, оскільки 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, яким змінено інстанційну юрисдикцію справ про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, а тому згідно ч.2 ст.23 ЦПК України дана справа мала розглядатися апеляційним судом як судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Підпунктом 9 п.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (підпункт 11 п.1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що провадження за заявою ПАТ «Сбербанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відкрито Голосіївським районним судом м.Києва 03 травня 2017 року, тобто до набрання чинності 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України, якими змінено інстанційну юрисдикцію таких справ. А відтак Голосіївський районний суд м.Києва є повноважним судом встановленим законом, який правомірно розглянув дану справу, оскільки згідно п.п.11 п.1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України справа не може бути передана за підсудністю, як подана з додержанням відповідних вимог процесуального закону на момент її подачі.

Посилання у скарзі про те, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її клопотанння про залучення до розгляду заяви компанії «Добілас Трейдінг Лімітед», що на думку скаржниці потягло неповне з`ясування судом обставин справи, пов`язаних із припиненням укладеного нею договору поруки безпідставні з таких міркувань.

По-перше, згідно ч.1 ст.485 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на

- 6 -

примусове виконання рішення третейського суду розглядається виключно за участю сторін. Залучення інших осіб до участі у розгляді такої заяви процесуальний закон не передбачає.

По-друге, постановлюючи ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду щодо стягнення грошових коштів із ОСОБА_1 суд не приймав рішення про права і обов`язки компанії «Добілас Трейдінг Лімітед», а тому дана справа її не стосується її інтересів. Якщо компанія вважає, що рішенням третейського суду порушено її права, то може оскаржити це рішення.

По-третє, обставини щодо припинення чи неприпинення договору поруки ОСОБА_1 взагалі не відносяться до обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи, оскільки як вище вказувалося згідно вимог ч.3 ст.485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст.486 цього Кодексу. Жодних інших обставин суд не встановлює.

По-четверте, згідно ч.4 ст.370 ЦПК суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану у ч.1 цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляціного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Під час розгляду Київським апеляційним судом 19 грудня 2018 року апеляційної скарги ТОВ «Інвестменеджмент» на ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року дані доводи щодо незалучення компанії «Добілас Трейдінг Лімітед» вже були предметом розгляду.

Це ж стосується доводів скарги про те, що суд не звернув уваги, що ПАТ «Сбербанк» не надав доказів невиконання скаржницею рішення третейського суду і ці обставини судом не встановлювалися. Дані обставини відповідно до положень ч.3 ст.485, ст.486 ЦК України не мають правового значення і не підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

Посилання у скарзі на неврахування судом того факту, що ОСОБА_1 не була присутня при ухваленні рішення третейського суду і повідомлень на засідання не отримувала, а отже фактично не брала участь у розгляді справи, що згідно п.9 ч.1 ст.486 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, безпідставні.

В даному випадку скаржниця помилково ототожнює факт неповідомлення учасника третейської справи про її розгляд із поняттям особи, яка не є учасником цієї справи, що суперечить змісту п.9 ч.1 ст.486 ЦПК України, який передбачає можливість відмови суду у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Під особою, яка не брала участі у справізгідно п.9 ч.1 ст.486 ЦПК розуміється особа, яка не була учасником третейської справи (позивач, відповідач чи третя особа). В даному випадку ОСОБА_1 є відповідачем у третейській справі № 09/17 за позовом ПАТ «Сбербанк» про стягнення заборгованості, а відтак є особою, яка брала участь у справі.

Доводи скарги про те, що судом не було досліджено матеріали третейської справи № 09/17 на предмет її належного повідомлення про третейський розгляд не грунтуються на приписах процесуального закону (ч.2 ст.485 ЦПК України), який передбачає дослідження матеріалів третейської справи виключно за клопотанням сторони, яке у даній справі жодною із сторін не заявлялося.

У липні 2020 року до суду подана заява ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Юрченко Н.С. про закриття провадження у даній справі, яка мотивована тим, що 04 березня 2020 року між АТ «Сбербанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 41/БД06-2/20 як за кредитним договором з ТОВ «Інвестменеджмент», так і за забезпечувальними договорами іпотеки та поруки. Вважає, що у зв`язку переходом права власності на предмет іпотеки до третьої особи шляхом звернення

- 7 -

стягнення порука припинена згідно п.6.3 договору поруки, а відтак зобов`язання ОСОБА_1 перед банком припинено. Наведене на думку ОСОБА_1 є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і закриття провадження у справі.

Колегія суддів відхиляє дані доводи, як такі, що не стосуються предмета розгляду в даній справі. Як вище вказувалося, при розгляді справи суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст.486 цього Кодексу. Жодних інших обставин суд не встановлює.

Щодо заявленої у заяві про закриття провадження вимоги про визнання виконавчого листа від 03 квітня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, то вказані вимоги безпідставні, оскільки така заява подається до суду першої інстанції, який видав виконавчий документ, це по-перше, і по-друге, така заява подається як окремий (самостійний) процесуальний документ.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням вимог закону і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенння.

Ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: