Справа № 274/5255/19
Провадження № 2/0274/490/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21" жовтня 2020 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Бердичеві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю подружжя, -

в с т а н о в и в :

22 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати об`єктом її особистої приватної власності мано набуте в шлюбі із відповідачем, а саме: гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель», за адресою: АДРЕСА_3.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 05 квітня 2018 року судом було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 . Питання поділу їх майна не вирішено. За час спільного життя її та відповідача ними набуто автомобіль ВАЗ-2105, 1999 року випуску та за кошти із депозиту її покійного батька було придбано гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель № 7» за адресою: АДРЕСА_3, вартість якого на даний час складає 30000 грн.

Так як гараж був придбаний за її грошові кошти, які належали їй особисто, посилаючись на п.3 ч. 1 ст. 57 СК України вважає гараж її особистою приватною власністю. На автомобіль вона не претендує.

Відповідно до відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. У відзиві вказав, що гараж був придбаний під час перебування у шлюбі, рішення про купівлю гаража приймалося спільно, він став членом гаражного кооперативу «Автолюбитель № 7» і особисто купляв гараж за сімейні кошти. Зазначає, що позивачка не довела доказами, що гараж нею купувався за її особисті кошти.

Ухвалою судді Замеги О.В. від 03.10.2019 у справі відкрито загальне позовну провадження.

Ухвалою суду від 03.02.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справи, дана справа передана на розгляд судді Хуторній І.Ю. та ухвалою від 18.03.2020 прийнята до свого провадження.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав наведених у позовній заяві. Відповіді на письмове опитування позивача вона не буде надавати.

Відповідач проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що гараж купувався за спільні заощадження, а не за особисті кошти позивачки.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 19.10.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського МРУЮ Житомирської області - розірвано.

Відповідно до довідки, виданої головою гаражного кооперативу «Автолюбитель 7» від 01.03.2019 ОСОБА_2 купив гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель 7» в грудні 2013 року ( а.с .7).

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Тобто позивачка, вказуючи, що придбаний гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель № 7» за адресою: АДРЕСА_3 є її особистою власністю, має довести доказами, що саме за кошти, належні їй особисто той гараж купувався.

Між тим, таких доказів суду не надано та вказано обставина не визнана відповідачем.

Крім того, пред`явивши позов про визнання права власності на гараж, позивачка також не довела доказами факту укладення договору купівлі-продажу гаража та проведення відповідної державної реєстрації права власності на цей гараж.

За положеннями статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, відповідно до ст. 10 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснює державний реєстратор.

Таким чином, довідка голови гаражного кооперативу, яка долучена позивачкою до позову не є достатнім доказом, який доводить факт саме права власності на спірний гараж.

А тому, суд відмовляє у позові за недоведеністю позовних вимог.

Підстави для компенсації позивачці судових витрат відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 141, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Автолюбитель № 7» за адресою: АДРЕСА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2020

Суддя І.Ю. Хуторна