печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

справа № 757/74903/17-Ц

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

вимоги позивача: стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.11.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, що посвідчений нотаріально. Згідно п. 1 договору, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальнику гроші в сумі 401408,00 грн., що еквівалентно 12800,00 євро за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору. Передачу грошових коштів було здійснено у момент укладення договору. Вказує на те, що на момент звернення до суду, а саме 13.12.2017, ОСОБА_2 не сплатив (прострочив) частину суми позики (чергового платежу), що підлягала поверненню в строк до 10.12.2017, як це визначено домовленістю сторін в п. 2.7 договору. Тобто, боржник не здійснив повернення жодного чергового платежу до договору позики.

03.11.2017 року ОСОБА_3 уклала заяву про надання згоди на укладення договору позики, що є предметом спору, в зв`язку з чим позивач має повне право вимагати повернення суми позики з останньої, яка виступає як солідарний боржник.

12.12.2017 позивач направив до відповідачів на їх адреси місця проживання претензію про повернення частини суми позики в розмірі 409718,98 грн., що еквівалентна 12800,00 євро за курсом НБУ станом на 12.12.2017

У встановлений строк відповідачі позику не повернули.

04.10.2019 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачів 300,00 грн. та надмірно сплачений судовий збір у розмірі 4093,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзиву не надали.

Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 03.11.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, що посвідчений нотаріально. Згідно п. 1 договору, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальнику гроші в сумі 401408,00 грн., що еквівалентно 12800,00 євро за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору. Передачу грошових коштів було здійснено у момент укладення договору.

03.11.2017 року ОСОБА_3 уклала заяву про надання згоди на укладення договору позики, що є предметом спору, згідно з яким остання зобов`язувалася відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань свого чоловіка, що виникли з договору позики.

У встановлений строк відповідач позику не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження укладання договору, позивач надав договір позики.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 2.2 Договору позики, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 03.12.2018 року, у гривнях, в сумі, яка буде еквівалентна 12800,00 євро за офіційним курсом НБУ до євро, визначеним в порядку, передбаченому п. 2.3 цього договору на дату здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 13 грудня 2017 року, розмір грошових коштів для повернення становить 409300,26 грн., що еквівалентна 12800,00 євро за курсом НБУ (100 євро - 3197,6583 грн.).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

04.10.2019 року позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній зазначив, що відповідачі оплатили частину заборгованості за договором позики, в зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 300,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 уклала заяву про надання згоди на укладення договору позики, що є предметом спору, згідно з яким остання зобов`язувалася відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань свого чоловіка, що виникли з договору позики, суд вважає, що вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми позики, загальну суму в розмірі 300,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4093,00 грн.

Керуючись ст. ст..192, 193, 524, 526, 530, 545, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ) заборгованість у розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Стягнути пропорційно задоволених вимог з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 4093 (чотири тисячі дев`яносто три) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3

відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2

Суддя Р.В. Новак