Провадження № 2/522/2291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання - Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду 02 грудня 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 за життя належала його батькам: матері ОСОБА_2 та батьку ОСОБА_3 , у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради від 15.12.2003 року, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 25.12.2003 року в реєстровій книзі 482пр. стор.65 за реєстровим №616.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 17 липня 2008 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за №1142 від 01.02.2008 року. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної квартири. Вважає, що він, ОСОБА_1 , та його батько ОСОБА_3 - чоловік померлої ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину по 1/4 частки кожний вказаної квартири, 1/2 частка якої належала за життю померлій. Отже, за доводами позивача, після смерті матері у порядку спадкування йому, ОСОБА_1 , належить 1/4 частки квартири, а його батьку - 3/4 частки квартири. Проте, ні він, ні його батько не оформили своїх спадкових прав.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер батько позивача - ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований по день смерті в квартирі АДРЕСА_1 . Свідоцтво про смерть було видане 15 квітня 2015 року відділом ДРАЦС в м. Одесі реєстраційної служби міського управління юстиції, актовий запис №4236 від 15.04.2015 року. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частки вказаної квартири. За свого життя батько позивача також не склав заповіту. Отже, позивач вказував, що він як єдиний спадкоємець батька у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований разом із ним в вказаній квартирі. За зверненням позивача були заведені спадкові справи №57987256 (номер у нотаріуса №300/2015) відносно майна ОСОБА_2 та №57987268 (номер у нотаріуса №310/2015) відносно спадкодавця ОСОБА_3 . Постановами від 15.01.2016 року за вих..№38/02-31 та за вих.. №39/02-31 держаного нотаріуса Першої Одеської нотаріальної контори Шатілової О.В. позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на частки вказаної квартири після смерті матері та батька через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену квартиру. За викладених обставин ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду в підготовчому засіданні на 21.01.2020 року.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року було розглянуто та задоволено клопотання позивача, витребувано копії спадкових справ. Розгляд справи відкладено на 10.02.2020 року.

Витребувані докази були надані до суду 03.02.2020 року (а.с.59-83).

Ухвалою суду від 10.02.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 16.04.2020 року.

У судове засідання 16.04.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача - адв. Приміч Г.І. надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник міської ради поважність причин неявки суду не повідомив та заяв по суті справи до суду не подавав, жодних клопотань не заявляв.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 22.04.2020 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ, з`ясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 30.05.1974 року (а.с.29) та свідоцтвом про одруження батьків позивача від 17.01.1997 року (а.с.28).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради від 15.12.2003 року, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 25.12.2003 року в реєстровій книзі 482пр. стор.65 за реєстровим №616 (а.с.10, 13).

Згідно технічного паспорту 08.10.2015 року (а.с.14), загальна площа квартири складає 31,4 кв.м., житлова - 15,1 кв.м..

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 17 липня 2008 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за №1142 від 01.02.2008 року.

На час смерті ОСОБА_2 її чоловік - ОСОБА_3 та син (позивач по справі) проживали та були зареєстровані в вказаній квартирі, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 28.04.2016 року (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований по день смерті в квартирі АДРЕСА_1 . Свідоцтво про смерть було видане 15 квітня 2015 року відділом ДРАЦС в м. Одесі реєстраційної служби міського управління юстиції, актовий запис №4236 від 15.04.2015 року.

За свого життя батьки позивача заповіту не склали.

За зверненням позивача 25 вересня 2015 року державним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Шатіловою О.В. були заведені спадкові справи №57987256 (номер у нотаріуса №300/2015) відносно майна ОСОБА_2 та № 57987268 (номер у нотаріуса №310/2015) відносно спадкодавця ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 25 вересня 2015 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері та померлого батька.

Інших спадкоємців, окрім позивача, судом не встановлено.

Постановами держаного нотаріуса Першої Одеської нотаріальної контори Шатілової О.В. від 15.01.2016 року за вих..№38/02-31 та за вих.. №39/02-31 позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на частки вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері та батька через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначену квартиру (а.с.8-9).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1269, частина перша статті 1270 ЦК України).

У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статей 1268, 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд вбачає, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцями стали позивач по справі та чоловік померлої - ОСОБА_3 .. Останні прийняли спадщину у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, а саме кожний по 1/4 частки вказаної квартири, оскільки були зареєстровані та проживала в вказаній квартирі разом зі спадкодавцем, проте спадкові права свої спадкоємці не оформили.

Отже, суд вбачає, що частка квартири, належної батьку позивача - ОСОБА_3 на час його смерті, становила 3/4.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець вправі звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2020 року по справі № 2-887/11 врахував, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги померлих батьків, спору щодо спадкового майна немає, але в позасудовому порядку позивач оформити на себе спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, а тому має право на судовий захист.

Керуючись ст.ст. 10, 15-16, 319, 321, 328, 345, 392, 1216, 1218-1219, 1223, 1258, 1261, 1266, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 19, 30, 43, 49, 76-81, 89, 141, 210, 211, 223, 241 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (місцезнаходження: 65004, м.Одеса, пл. Думська, буд.1, ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/4 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , заг.пл. 31,4 кв.м.: площа житлової кімнати - 15,1 кв.м., площа кухні - 7,4 кв.м., площа санвузлу - 2,5 кв.м, площа коридорів №1 - 2,8 кв.м. та №2 - 3,6 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на 3/4 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , заг.пл. 31,4 кв.м.: площа житлової кімнати - 15,1 кв.м., площа кухні - 7,4 кв.м., площа санвузлу - 2,5 кв.м, площа коридорів №1 - 2,8 кв.м. та №2 - 3,6 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 284, 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22.04.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.