Справа № 168/697/19
Провадження № 2/168/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Назарука О.В.,

секретаря судового засідання - Сулева Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 25 червня 2016 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між ними не склалось, у подружжя відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини. Просить шлюб розірвати.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань не подавала.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За клопотанням позивача судом надавався строк на примирення тривалістю два місяці, проте сторони не примирились, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тобто судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, можливості збереження даного шлюбу не має.

Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

На підставі викладеного, статей 104, 105, 110, 112 СК України та керуючись статтями 141, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 червня 2016 року Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 234 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Назарук