Справа № 185/1585/13-ц
Провадження № 4-с/185/39/20
У Х В А Л А

23 жовтня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Трубіциної А.В.

представника заявника адвоката Борейко Н.О.

заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1

державного виконавця Кукаріної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2020 року надійшла скарга, подана від імені ОСОБА_2 його представником адвокатом Борейко Н.О., на дії заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріної Наталії Олександрівни, вчинені в межах виконавчого провадження № 51187130, відкритого на підставі виконавчого листа № 185/1585/13-ц виданого 25 березня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник просить визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця від 10 вересня 2020 року:

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

-про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги зазначено наступне:

-починаючи з 01 липня 2020 року і по теперішній час ОСОБА_2 щомісячно перераховує грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по аліментам і на теперішній час сума заборгованості зменшилася,

-з 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 перебуває на заробітках у Чеській Республіці (дозвіл на роботу видано з 12 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року),

-заборона виїзду боржника за кордон не відповідає інтересам дитини, оскільки ОСОБА_2 буде позбавлений можливості заробляти кошти на її утримання,

-заборгованість по аліментам виникла через те, що ОСОБА_2 не міг знайти підходящої роботи в Україні,

-у травні 2018 року ОСОБА_2 звертався до виконавчої служби з заявою про те, що він не ухиляється від сплати аліментів, однак стягувач не отримує грошові перекази, не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення,

-постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами перешкоджає заявнику у працевлаштуванні водієм, чим позбавляє основного законного джерела засобів для існування,

-заборгованість по сплаті аліментів утворилась з 2016 року, а відповідальність у формі штрафу введена лише з 28 серпня 2018 року, тому на ОСОБА_2 не може бути накладений штраф у сумі 50% заборгованості.

У судовому засіданні представник заявника підтримала скаргу, просила її задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у скарзі.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 вважає за доцільне залишити одне з накладених державним виконавцем обмежень для того, щоб надати можливість боржнику працювати і водночас стимулювати його до погашення існуючої заборгованості по сплаті аліментів.

Державний виконавець у судовому засіданні пояснила, що оскаржувані постанови винесені правомірно, оскільки наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. При цьому у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

У судовому засіданні встановлено, що 18 травня 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51187130 з виконання виконавчого листа № 185/1585/13-ц, виданого 25 березня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки доходу до повноліття (а.с.11).

10 вересня 2020 року заступником начальника відділу Павлоградського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріною Н.О. при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі (а.с.12-13).

Постанови обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 утворив заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 13 травня 2016 року по 10 вересня 2020 року складає 58 055 грн 44 коп, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Крім того 10 вересня 2020 року заступником начальника відділу Павлоградського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріною Н.О. була винесена постанова про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. На боржника накладений штраф на користь держави у розмірі 29 217 грн 22 коп. Постанова про накладення штрафу є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення (а.с.14).

Як передбачено ч. 9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

На даний час боржник ОСОБА_2 офіційно працевлаштований за кордоном, відділом зайнятості Чеської Республіки йому видано дозвіл на роботу на період з 12 серпня 2020 року по 09 листопада 2020 року, на цей же період йому надана віза (а.с.21-23).

При цьому починаючи з липня 2020 року стягувач регулярно отримує поточні аліментні платежі, згідно наданих представником заявника оригіналів квитанцій, боржником сплачується останні місяці поточний платіж та частково погашається заборгованість, загальний розмір заборгованості зменшився, однак перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Таким чином, працюючи за кордоном, боржник не уникає виконання обов`язку по сплаті аліментів, про що свідчить його звернення до державної виконавчої служби, повідомлення про зміну місця проживання та перерахування на депозитний рахунок ДВС аліментних платежів.

Тому суд вважає, що встановлення обмеження для виїзду боржника за кордон є недоцільним, оскільки боржник буде позбавлений можливості у працевлаштуванні на більш високооплачувану роботу за кордоном, що дозволить погасити існуючу заборгованість по аліментам.

Згідно з ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Як пояснив у судовому засіданні представник заявника, ОСОБА_2 після повернення з-за кордону планує повторно оформляти дозвіл на роботу за кордоном, а на період оформлення відповідних документів влаштуватися на роботу водієм.

Однак суду не надано доказів того, що професія водія є основним джерелом засобів для існування боржника і у нього відсутня можливість виконувати іншу роботу, не пов`язану з керуванням транспортними засобами.

Тому з метою спонукання боржника до погашення заборгованості по аліментам доцільним є встановлення державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до виконання боржником обов`язку у повному обсязі.

Як передбачено ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Повноважень на скасування постанов державного виконавця при розгляді скарги відповідно до с.447-452 ЦПК України суд не має.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Тому слід визнати неправомірною постанову державного виконавця від 10 вересня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та зобов`язати начальника відділу ДВС скасувати зазначену постанову державного виконавця.

Натомість постанова від 10 вересня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена відповідно до діючого законодавства в межах повноважень державного виконавця і є правомірною.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 733/889/17, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином скарга в частині визнання незаконною постанови державного виконавця про накладення штрафу підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому в частині оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу провадження у справі підлягає закриттю.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому за подання скарги судовий збір не сплачується і судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 450-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріної Наталії Олександрівни від 10 вересня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.

Зобов`язати начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) скасувати постанову заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріної Наталії Олександрівни від 10 вересня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.

Відмовити у задоволенні скарги в частині визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріної Наталії Олександрівни від 10 вересня 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.

Закрити провадження у справі в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріної Наталії Олександрівни від 10 вересня 2020 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається у Дніпровській апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ,

-заступник начальника Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукаріна Наталія Олександрівна, 51400 Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Дніпровська, 338.

Суддя У.М. Болдирєва