Провадження № 2/752/423/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.08.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Медведєвої К.І.

представника позивача адвоката Лісовського Р.А.

представника відповідача адвоката Лебедєва В.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2016 р. близько 11год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Нyundai Accent», д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Києві по проспекту Голосіївському в районі буд. № 98/2, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України не вибрала безпечної швидкості та, не дотримуючись безпечної дистанції, скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та який на праві приватної власності належить позивачу, що призвело до пошкоджень даних транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення автомобіль Позивача отримав досить значні механічні пошкодження.

Постановою від 16.12.2016 р. Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/19232/16-п (провадження № 3/752/7756/16) Відповідача-1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова оскаржена не була й набрали законної сили 27.12.2016 р.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника ТЗ «Нyundai Accent», д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до Полісу АІ/9439304 від 09.02.2016 р.

Згідно Звіту № 871-2016 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 16.11.2016 на вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та у зв`язку з необізнаністю про визначений Звітом розмір шкоди повторно наданого на вимогу Позивача 24.05.2017 р. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» власнику пошкодженого в результаті ДТП ТЗ «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 завдано матеріального збитку в розмірі 32979,12 грн.

Ремонт ТЗ Позивача «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 здійснювався спеціалізованою СТО ТОВ «Арма Моторс», вартість якого склала 44024,74 грн. з ПДВ, що власне і є фактичним розміром завданої внаслідок ДТП з вини Відповідача матеріальної (майнової) шкоди Позивачу та підтверджується рахунком № АМСС110816 від 03.03.2017 р. і Актом виконаних робіт № АМН0080999 від 19.04.2017 р.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на користь ТОВ «Арма Моторс» суму в розмірі 29214,31 грн., що підтверджується листом Страховика без дати.

Решту суми в розмірі 14810,44 грн. Позивач оплатив власними коштами, що підтверджується копією рахунку № НОМЕР_3 від 19.04.2017 р. та копіює фіскального чека № 17680 від 19.04.2017 р.

Позивач вказує, що за складання Звіту № 871-2016 про оцінку колісного транспортного засобу останні заплатив кошти в розмірі 500,00 грн., що також є матеріальними збитками останнього.

Отже, завдана в наслідок ДТП фактична майнова шкода Позивачу становить суму розмірі 44524,74 грн. (44024,74 + 500,00), з яких Страховиком на ремонт автомобіля бул відшкодовано лишень 29214,31 грн. Таким чином, на дату звернення до суду неоплачена Позивач майнова (матеріальна) шкода (збитки) складає суму в розмірі 15310,43 грн. (П`ятнадцять тнея триста десять гривень 43 коп.).

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з Відповідачів в солідарному порядку 15310,43 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 йому завдана моральна шкода, що полягає у хвилюваннях, зміні способу життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідністю тривалий час вирішувати питання про відшкодування збитків в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу.

Моральну шкоду позивач оцінює в 10000,00 грн., яку також просить стягнути з Відповідача1.

15.08.2017 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Відповідачам встановлено строк для подання письмових заперечень.

08.11.2017 р. Відповідачем-2 подані письмові заперечення, відповідно до яких СК «Арсенал Страхування» зазначає, що виплатило страхове відшкодування 14.02.2017 р. в розмірі 29214,31 гривня, та 29.05.2017 р. в розмірі 2764,81 гривня, що визначений відповідно до Звіту № 871-2016 за вирахуванням франшизи, а отже виконало свій обов`язок в повному обсязі. Зазначений розмір збитків визначався з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також відповідач зазначив, що обов`язок щодо сплати різниці між фактичним розміром завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням покладається на особу, винну у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

14.03.2018 р. за клопотанням представника позивача у справі призначена судова авто товарознавча експертиза.

07.12.2018 р. після повернення справи з експертної установи провадження у справі поновлено, призначено підготовче судове засідання.

07.11.2019 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, зазначаючи на завдання позивачу матеріальної таморальної шкоди з вини ОСОБА_1 , а також недостатності страхової виплати для покриття витрат на відновлення транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник заперечували проти задоволення позову, зазначаючи на відповідальність Страховика за шкоду, завдану третім особам та повне покриття розміру шкоду відповідно до ліміту відповідальності.

Представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та третя особа в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались.

Вислухавши відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10.11.2016 р. близько 11год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Нyundai Accent», д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Києві по проспекту Голосіївському в районі буд. № 98/2, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України не вибрала безпечної швидкості та, не дотримуючись безпечної дистанції, скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок зіткнення автомобіль «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності, отримав досить значні механічні пошкодження.

Постановою від 16.12.2016 р. Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/19232/16-п (провадження № 3/752/7756/16) Відповідача-1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова оскаржена не була й набрали законної сили 27.12.2016 р.

Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність власника ТЗ «Нyundai Accent», д.н. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до Полісу АІ/9439304 від 09.02.2016 р. Ліміт відповідальності Страховик відповідно до договору становить 50000 гривень, франшиза складає 1000 гривень.

Згідно Звіту № 871-2016 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 16.11.2016 на вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та у зв`язку з необізнаністю про визначений Звітом розмір шкоди повторно наданого на вимогу позивача 24.05.2017 р. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», матеріальна шкода, завдана власнику пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 складає 32979,12 грн.

Позивачем проведено ремонт автомобіля «Renault Logan», д.н. НОМЕР_2 на спеціалізованій СТО ТОВ «Арма Моторс», вартість якого склала 44024,74 грн. з ПДВ, що підтверджується рахунком № АМСС110816 від 03.03.2017 р. і Актом виконаних робіт № АМН0080999 від 19.04.2017 р.

В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило страхове відшкодування 14.02.2017 р. в розмірі 29214,31 гривня, та 29.05.2017 р. в розмірі 2764,81 гривня, що визначено відповідно до Звіту № 871-2016 за вирахуванням франшизи.

Тобто, Страховик в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже вимоги до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).

Відповідно до поданих і досліджених судом письмових доказів завдана в наслідок ДТП фактична майнова шкода Позивачу становить суму розмірі 44524,74 грн. (44024,74 + 500,00), з яких Страховиком на ремонт автомобіля було відшкодовано лишень 31979,12 грн.

Таким чином, на дату звернення до суду неоплачена майнова шкода складає суму в розмірі 12545,62 грн., що на підставі положень ст.1194 ЦК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 , як особи, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 гривень.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

В даному випадку, судом встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна, а саме транспортного засобу, що належить на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності.

В іншій частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не є доведеними.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 2000 гривень.

В іншій частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню в зв`язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Крім того, вирішивши даний спір, суд вважає за необхідне вирішити питання про відшкодування судових витрат.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1280 гривень.

Також позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 21142,80 гривень, які підтверджені Договором про надання правової допомоги № 0708, ордером, розрахунком про розмір витрат, в якому міститься перелік наданих послуг, витрачений адвокатом час на їх надання.

Зазначені витрати підлягають розподілу між сторонами з врахуванням розміру заявлених та задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 12545 гривень 62 копійки, моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФПН , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 652 гривні 42 копійки, витрати на правничу допомогу в розмірі 12150 гривень 52 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя