Ухвала

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 362/1695/17

провадження № 61-14770ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У 2017 році ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною вище заявою, у якій просив суд установити факт родинних відносин, а саме, що він є рідним братом по батькові ОСОБА_3 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом по батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Київській області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

22 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовлено.

30 травня 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -повторно подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31 травня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відмовлено.

21 та 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 відмовлено.

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 повторно подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

У листопаді 2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -повторно подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відмовлено.

У жовтні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - вкотре подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - вкотре оскаржив одне й те ж саме судове рішення у касаційному порядку, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Разом з цим, Верховний Суд звертає увагу, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).

За змістом статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара