465/1150/18
2-з/465/52/20
У Х В А Л А

іменем України

13.04.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі головуючої судді Мартьянової С.М., при секретарі Турчак М.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Франківського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна.

Дана судова справа з 06 березня 2018 року перебувала у провадженні судді ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Мартьянової С.М. від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач звернувся до суду 30.03.2020 року із заявою про забезпечення позову. Просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири.

Свою заяву мотивує тим, що спірна квартира є предметом спору у вказаній цивільній справі. Зазначена квартира придбана сторонами за спільні кошти подружжя. Є підстави вважати, що дана квартира, що де факто є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, може бути відчужена на користь третіх осіб. Та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали судової справи приходжу до наступного висновку.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи №465/1150/18, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 110504082 від 12.01.2018 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Крім того, спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 є предметом спору у цивільній справі №465/1150/18 (провадження №2/465/1273/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відтак при розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір, предметом якого є встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , однак, в матеріалах судової справи наявна копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 110504082, яка надана до суду за 12.01.2018 року, а звернувся із заявою про забезпечення позову позивач 30.03.2020 року.

Крім того, як встановлено судом, позивачем в клопотанні про забезпечення позову не обґрунтовано та не надано доказів щодо співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами у спосіб накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Відтак враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у ній доводів щодо забезпечення позову, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. Враховуючи наведене суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Керуючись статями 1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мартьянова С.М.