Справа № 129/2461/20
Провадження по справі № 2/129/954/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2020 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Капуша І.С.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників в м. Гайсині цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

28.09.2020 року Акціонерне товариство комерційний банк (далі-АТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 27952,72 грн.

Вказуючи на те, що 02.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав Заяву б/н від 02.09.2013 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» Договір про надання банківських послуг.

Банк виконав свої зобов`язання за договором, однак, ОСОБА_2 , в свою чергу, умови договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не сплачує.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02.10.2020 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 75, т. 1).

Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.71 т. 1).

ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні (а.с. 66, т. 2).

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, у відповіді на відзив (а.с. 1-11, т. 2) та поясненнях (а.с. 47- 60, т. 2), які були досліджені судом, враховуючи заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с. 83-91, т. 1) та на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, що 02.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 02.09.2013 року (а.с. 16, т. 1).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним договором станом на 31.05.2020 року становить 27952,72 грн, де 20041,70 грн. - заборгованість за тілом кредита та 7911,02 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України (а.с.4, т. 1).

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Нормами ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначив про те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету, та на підтвердження зазначеного надав копію заяви-анкети від 02.09.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 18-47, т. 1), витяг з Тарифів на обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Разом з тим, в анкеті-заяві зазначено лише інформацію про позичальника та міститься його підпис та відомості про те, що позичальник згідний з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять договір про надання банківських послуг.

Даних про вид картки, яку бажає оформити позичальник, щодо розміру коштів, які мали бути зараховані на банківську картку, розмір процентів, кредитний ліміт, відомості про рахунки, відкриті для зарахування кредитного ліміту, розмір штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту, тощо в анкеті-заяві не зазначено.

Витяги також не дають можливості встановити вказану інформацію.

За вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Зазначення ОСОБА_2 у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження ОСОБА_2 саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

На виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору надання банківських послуг і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 року (справа № 6-2320цс16).

Також, про вказане зауважила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), зазначивши, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Таким чином, незважаючи на те, що анкета-заява підписана відповідачем, у ній відсутні дані про те, яку саме картку видано ОСОБА_2 , чи є ця картка кредитною, строк дії картки, розмір кредитного ліміту тощо.

У справі також відсутні достовірні відомості, які б підтверджували факт наявності заборгованості у ОСОБА_2 за договором надання банківських послуг у розмірі саме: 27952,72 грн., ураховуючи те, що згідно анкети-заяви така інформація відсутня, а розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням правильності цього розрахунку.

Таким чином, ураховуючи, що позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я ОСОБА_2 рахунку, ознайомлення останнього з Тарифами та підпису відповідача, суд вважає, що відсутні підстави для висновку про задоволення позовних вимог, оскільки стороною позивача не доведено існування кредитних правовідносин між сторонами.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, статтями 4, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його винесення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: