Дата документу 22.04.2020
Справа № 367/3857/19
Провадження № 2/334/1109/20
22 квітня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліної Т.Є.,
при секретарі Сагайдак Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Університету державної фіскальної служби України до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості по оплаті за навчання,
Національний університет державної фіскальної служби України звернувся до суду з позовом до відповідача, вказавши в позові, що між Національним університетом державної податкової служби України та ОСОБА_1 укладено Договір № 160-с від 31.08.2015 року про надання освітніх послуг.
Згідно витягу із наказу № 1167 від 13.08.2015 року ОСОБА_1 зараховано студентом денної форми навчання, за напрямкомпідготовки 8.03040101 «Правознавство» за освітньо-кваліфікаційним рівнем«магістра» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб.
Національний університет державної податкової служби України реорганізований шляхом злиття в Університет державної фіскальної служби України на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» та наказу Державної фіскальної служби України від 15.01.2016 року № 34 «Про утворення Університету державної фіскальної служби України». Тому, згідно положень ст.. 104 ЦК України Університет державної фіскальної служби України є правонаступником Національного університету державної податкової служби України.
Відповідно до умов Договору, Позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студента ОСОБА_1 . Відповідач повинен своєчасно вносити плату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 28 800 гривень 00 коп.
З метою досудового врегулювання зазначеного питання на адресу Відповідача було направлено лист претензію про необхідність сплати боргу № 325/91-91-01-23 від 08.02.2019, яка на даний момент відповідачем не виконана.
Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягає, просить його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 31.08.2015 року між Національним університетом державної податкової служби України, правонаступником якого є позивач Університет Державної фіскальної служби України та ОСОБА_1 укладено Договір №160-с про надання освітніх послуг (а.с.6).
Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України,юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання,поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осібмайно, права та обов`язки переходять до правонаступників
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно витягу із наказу № 1167 від 13.08.2015 року ОСОБА_1 зараховано студентом денної форми навчання, за напрямкомпідготовки 8.03040101 «Правознавство» за освітньо-кваліфікаційним рівнем«магістра» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб (а.с.10).
За умовами Договору №160-с від 31.08.2015 року, позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студента ОСОБА_1 , а Відповідач відповідно до п. 3.1. Договору повинен своєчасно вносити плату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
Згідно з п. 4.1 Договору, загальна вартість освітньої послуги становила 28 800 гривень 00 коп.
Відповідно до п. 4.6. Відповідач щомісячно здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок Позивача.
Згідно з п.6.1 Договору №160-с від 31.08.2015 року, він припиняється, у тому числі: у разі відрахування Студента з навчального закладу згідно із законодавством або умовами договору; за ініціативою однієї із Сторін у разі систематичного порушення або невиконання іншою стороною умов Договору.
Положеннями ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
03.03.2017 року Наказом в.о. ректора Університету державної фіскальної служби України № 309 «Про відрахування ОСОБА_1 », відраховано ОСОБА_1 студента 6 курсу денної форми навчання групи ПМСП-15-1 Навчально-наукового інституту права Університету ДФС України, який навчається за спеціальністю 8.03040101 «Правознавство» за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб у зв`язку з невиконанням навчального плану з 03.03.2017) (а.с.9).
Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно з п. 5.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Згідно з п. 5.2 Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості невиконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Надані позивачем докази про наявність заборгованості за договором, суд вважає належними, допустимими та оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження тверджень, викладених у позові.
Матеріали справи не містять даних про вжиття відповідачем заходів для погашення заборгованості, а також ним не спростовані обставини, викладені у позовній заяві та додатках до неї.
Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1921 грн., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.
Керуючись ст. 12,13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Університету державної фіскальної служби України задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Баруліна Т. Є.