Справа № 444/2459/20
Провадження № 2/444/1002/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про визнання права власності на частку члена бувшого колгоспного типу двору, мотивуючи позовні вимоги тим, що їх батько ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року значився членом колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 , що підтверджується виписками з погосподарської книги Гійченської сільської ради. Право власності на майно двору було зареєстровано на ім`я голови двору ОСОБА_7 , 1919 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до діючого на той час законодавства майно колгоспного типу двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і якщо таке майно збереглося, то ті члени двору, які станом на 05.04.1991 року не втратили право на частку в дворі мають рівні права на частку.

На день смерті кожному учаснику двору належало по 1/9 частині майна двору. Оскільки змінився порядок реєстрації нерухомого майна, то частку кожного члена двору можливо зареєструвати лише за рішенням суду. Загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 63.0 кв.м, житлова 26.6 кв.м, з господарськими будівлями. Рішенням суду від 17.10.2019р. за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 визнано право власності кожного на 1/9 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 . Батько позивачів ОСОБА_6 , 1979 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 свого права власності на 1/9 частину майна двору не оформив. Просять задоволити позов та визнати за ними в рівних частинах право власності на 1/9 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить такі задоволити.

Представник відповідача Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Не заперечив проти задоволення позовних вимог позивачів.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі на підставі поданих до суду заяв та доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено наступне. Відповідно до виписки з погосподарської книги Гійченської сільської ради від 22.07.2019 року № 350 станом на на 15.04.1991 року членами двору в АДРЕСА_1 , який відносився до колгоспного типу двору і головою якого був ОСОБА_7 , значилися: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . Голова двору ОСОБА_7 , 1919 року народження.

Відповідно до копії техпаспорта, виготовленого Червоноградським КП ЛОР БТІ, загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 63.0 кв.м, житлова 26.6 кв.м, з господарськими будівлями.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17.10.2019 року за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 визнано право власності кожного на 1/9 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Оскільки член двору ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , то питання про визнання його права власності на 1/9 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 не вирішувалось.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_2 виданого Гійченською сільською радою вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_3 виданого Гійченською сільською радою вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Гійченської сільської ради № 53 від 30.11.2012р. бувший колгоспний двір АДРЕСА_1 розділено в рівних частинах, зокрема за ОСОБА_6 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свого права власності на вказане майно так і не оформив.

Згідно довідки № 928 від 18.09.2020р. виданої виконкомом Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 сини померлого ОСОБА_6 проживали разом із ним і були зареєстровані в будинку АДРЕСА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , мають право на 1/9 частину будинку, як спадкоємці першої черги після смерті батька ОСОБА_13 ..

Позивачі проживали разом зі своїм батьком до дати його смерті спадщину фактично прийняли, але юридично не оформили.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Судом враховано, що мама позивачів ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_13 була з ним розлучена, тому не відноситься до спадкоєців першої черги.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

А відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність задоволення позовних вимог.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судому порядку.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частинах право власності на 1/9 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, що належала їх батькові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мікула В. Є.