РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21125/19

пр. № 2/759/1859/20

17 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Журибеди О.М.,

за участі секретаря: Доценко Є.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить зняти арешт з 1/8 частини будинку АДРЕСА_1 який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 2739508 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва за № 2-2835/2005 від 20.12.2005 р. Позов мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.06.2001 року їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 , продавцем якого була ОСОБА_3 як їй стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 137399401 від 12.09.2018 р. та № 14790274 від 17.11.2018 р. зареєстрований арешт нерухомого майна за № 2739508 26.12.2005 р. за № 2739508 реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2005 р. за № 2-2835/2005 на будинок, 1/8 частина за адресою: АДРЕСА_1 власником зазначено ОСОБА_2 . Звернувшись до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про скасування арешту зі спірного майна в порядку ст. 154 ЦПК України, їй було відмовлено оскільки вона не являється стороною спору. Вважає що безпідставно та незаконно накладений арешт на спірне майно оскільки на момент накладення арешту ОСОБА_2 не був власником спірного домоволодіння, і вказаний арешт позбавляє її розпоряджатися та вчиняти будь-які дії зі своїм майном, що є порушенням її прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2019 р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач не скористались правом на подачу відзиву.

Представник Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради подав до суду письмові пояснення, яким просить прийняти рішення за наявними у справі матеріалами відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.06.2001 року ОСОБА_1 являється власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Як вбачається з вказаного договору, житловий будинок було придбано позивачем у справі у ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 137399401 від 12.09.2018 року та № 145790274 від 17.11.2018 року 26.12.2005 р. за № 2739508 реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2005 р. за № 2-2835/2005 було накладено арешт на 1/8 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 (а.с. 22-25).

Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В зв`язку з накладенням арешту на майно, ОСОБА_1 не має можливості вчиняти будь-які дії зі своїм майном, а тому звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Проте, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2019 р. ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Шевченківського районного суду мю Києва від 20.12.2005 р. з посиланням на те, що остання не являється стороною у справі та в зв`язку з тим, що вказану ухвалу суду вже скасовано ухвалою суду від 07.02.2011 року (а.с. 46-47).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Керуючись статтями 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 141, 258-259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Департамент з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований 26.12.2005 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 2739508 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2005 р. за № 2-2835/2005.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 26.12.2005 р. за № 2739508 про арешт 1/8 частини будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Журибеда