Справа № 645/5651/19
Провадження № 2-п/645/22/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Горпинич О.В.,

секретар судових засідань Романюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 10 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи стягнення з 05 вересня 2019 року до досягнення кожним із дітей повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року по вищевказаній справі скасувати, призначив новий розгляд справи.

В обґрунтування заяви посилався на те, що про існування вказаного заочного рішення, так само, як і про судовий процес, він дізнався лише 03.01.2020 року при отриманні копії заочного рішення. Крім того, судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи, в наслідок чого ухвалив рішення, яке є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на електрону адресу суду надіслав заяву, в якій просив заяву задовольнити та скасувати заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2019 року, призначив новий розгляд справи, розгляд заяви проводити за його відсутності.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши заяву про перегляд заочного рішення суду та матеріали зазначеної вище цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 02.10.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, а також за місцем його фактичного проживання (на адресу суду повернувся конверт, направлений на адресу відповідача з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання»), причини неявки суду не повідомляв.

01.11.2019 року відповідач ОСОБА_1 прибув в судове засідання, однак в зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті, розгляд справи було відкладено на 19.11.2019 року, про що було повідомлено сторони по справі, що підтверджується розпискою про виклик в судове засідання (а.с. 37). Крім того, цього ж дня, а саме 01.11.2019 року відповідач ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі та ознайомився з позовною заявою (а.с. 38).

В судове засідання, призначене на 19.11.2019 року відповідач по справі ОСОБА_1 також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про виклик в судове засідання (а.с. 37), причини неявки суду не повідомив.

Крім того, в судове засідання, призначене на 10.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 знову не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, а також за місцем його фактичного проживання (на адресу суду повернулися конверти, направлені на адресу відповідача з відміткою Укрпошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» «адресат відсутній»), причини неявки суду не повідомляв.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Також, матеріали справи містять докази направлення відповідачу копії заочного рішення суду від 10.12.2019 року.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом прибуття до суду та повідомлення про дату наступного засідання, що підтверджується відповідною розпискою, а також шляхом направлення судових повісток за адресою його зареєстрованого місця проживання, а також за місцем фактичного проживання останнього, що підтверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, які були повернуті до суду з різних причин.

Така кореспонденція має вважатись отриманою відповідачем в день її надходження до відділення, що обслуговує будинок за цією адресою незалежно від того чи з`явився відповідач особисто та не залежно від причин неотримання вказаного листа особисто. Таким чином поштовий документ, який повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання» «адресат відсутній», має сприйматися достатнім доказом того, що відповідач був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, 01.11.2019 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі та ознайомився з позовною заявою, однак у строк, передбачений ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву не подав.

Проте необхідно зауважити, що відповідачем не надано доказів того, що він не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, оскільки судові повістки надсилались за адресою його реєстрації, а також за місцем фактичного проживання, будь яких доказів, що відповідач проживає за іншою адресою суду не надано.

Крім того, відповідач посилається на те, що судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи внаслідок чого було ухвалено рішення, яке є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки на даний час він офіційно не працевлаштований, не має будь-якого джерела доходів, не здійснює підприємницьку діяльність, має скрутне матеріальне становище.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 287 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 10 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя