Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/328/20
Провадження №: 2/332/569/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалпегіної О.Л.,

за участі секретаря судового засідання Безбородько І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя,про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 30.04.2020 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, було закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачеві в порядку спадкування належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрована у вказаному будинку та фактично у ньому проживає. Крім позивача, у будинку значиться зареєстрованим, але фактично з листопада 2015 року не проживає її син ОСОБА_2 . Останній разом з сім`єю виїхав до Російської Федерації, де проживає до теперішнього часу. Спірним житлом син не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинить.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник адвокат Патяк А.С., повідомлені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про підтримку позовних вимог в частині визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право користування спірним житлом та розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача адвокат Пахоменко А.В., про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, надав заяву про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що відповідач дійсно на теперішній час проживає на території Російської Федерації разом зі своєю сім`єю. Там родина придбала чотирикімнатну квартиру, де і проживає до теперішнього часу.

Представник третіх осіб - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради і Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя, повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином, до судового засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у відсутності представників вказаних установ.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона є власником нерухомого майна за вказаною вище адресою не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи з таких підстав.

Так, відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.03.1980 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 . Вказане право власності зареєстроване у бюро технічної інвентаризації 24.03.1980 за реєстровим № 29984 (а.с.14).

Також судом встановлено, що позивач перебувала із ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі (а.с. 17).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 18).

Будь-яких документів щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 позивачем суду не надано. Копія заповіту від імені ОСОБА_7 , посвідченого нотаріусом 10.09.2019 (а.с.15), долучена позивачем до позовної заяви, не є правовстановлюючим документом на спірний житловий будинок.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї померлого власника житлового будинку ОСОБА_7 . Отже, посилання ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог на норми ЦК України та ЖК УРСР, які передбачають захист прав власника житла, не є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Оскільки позивач постійно проживала із власником житла, є членом його сім`ї, спадкоємцем першої черги після його смерті, вона має право користування спірним жилим приміщенням.

Також під час розгляду справи встановлено, що позивач зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює догляд за вказаним житлом, несе витрати по його утриманню.

Відповідач, хоча і є зареєстрованим у спірному житлі, але з листопада 2015 року у будинку не проживає. Вказані обставини викликані тим, що відповідач разом з сім`єю виїхав до Російської Федерації, де проживає до теперішнього часу, отримав громадянство вказаної держави (а.с.76).

Крім того, відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом нотаріального округу м. Калуги за реєстровим № 40/52-н/40-2018-1-200 від 27.02.2018 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діяла як від свого імені, та від імені неповнолітніх: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається із чотирьох кімнат площею 57,6 кв.м. (а.с. 72-75).

З копії паспорту громадянина Російської Федерації випливає, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 76).

Враховуючи наведене, під час розгляду справи встановлено та підтверджується наданими сторонами письмовими доказами, що на теперішній час відповідач змінив місце свого проживання, яке зареєстроване на території Російської Федерації, забезпечений житлом, оскільки має у приватній власності спільно із членами своєї родину іншу квартиру.

Також встановлено, що до спірного житлом ОСОБА_2 втратив інтерес, протягом тривалого часу у спірному будинку не проживає, не заявляє про свої права на нього.

Наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує права позивача, яка вимушена сплачувати за утримання житла у більшому розмірі, фактично з урахуванням особи, яка не проживає у будинку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість задоволення ОСОБА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 420,40 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50 % судового збору в розмірі 420,40 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 223, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Державного бюджету судовий збір у розмірі у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції № 11FB641760 від 10.02.2020.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.04.2020 року.

Суддя О.Л.Шалпегіна