Справа № 758/469/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - Прохорова І.Р.,

представника відповідача та третьої особи - адвоката Самокиши В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 р. позивач ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.05.2017 р., позивач, керуючись ст. 38 Закону України «Про іпотеку», просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 30,20 кв.м., шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи, за ціною, що становить 379 494,00 грн, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки від 17.12.2016 р.

Позов мотивований тим, що 10.10.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов даного договору Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 77550 дол. США, що еквівалентно 382050,08 грн. В забезпечення даного договору 10.10.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки 95021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Парубець С.В. та зареєстрований в реєстрі за №5421. Предметом іпотеки являється квартира АДРЕСА_1 , загальна площа 30,20 кв.м. 12.12.2011 Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» за договором факторингу №1 та Договором про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору та договору іпотеки. У зв`язку із наявністю станом на 15.12.2016 р заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 704 884,96 грн. просить свої вимоги задовольнити.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 01.02.2017 р.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник Відповідача просить відмовити у задоволенні позову, з мотивів неналежного способу захисту, порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відсутності доказів передачі прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект».

Представником відповідача поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову, з мотивів неналежного способу захисту, порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відсутності доказів передачі прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект».

Також представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій сторона відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати боргу з часу останнього платежу, який відбувся 04.06.2010 р., а за даним позовом позивач звернувся лише 30.12.2016 р. (здано на пошту).

В підготовчому засіданні 21.03.2019 р. підготовче провадження у справі закрито з призначенням судового розгляду справи.

В судовому засіданні 25.11.2019 р. до участі в розгляді справи було залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та як законний представник діє в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останні зареєстровані на постійно проживають у спірній квартирі.

Представник третьої особи подав письмові пояснення по суті справи, в яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вищевказана квартира є єдиним місцем проживання третьої особи у справі та його малолітніх дітей, а також відповідача, її площа становить 30,2 кв.м, передана в забезпечення умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, а тому вважає, що позивач не має права вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно, оскільки до даних правовідносин застосовується Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача, який діє і як представник третьої особи, в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених в відзиві та письмових поясненнях.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 10.10.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов даного договору Банк надав Відповідачу кредит у розмірі 77 550 дол. США, що еквівалентно 382050,08 грн.

В забезпечення даного договору 10.10.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки 95021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Парубець С.В. за реєстром № 5421, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальна площа 30,20 кв.м, що у Подільському районі м.Києва.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2011 Банк відступив ТОВ «Кей-Колект» за договором факторингу №1 та Договором про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Відповідача за зобов`язаннями по кредитному договору та договору іпотеки.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаним кредитним договором на 15.12.2016 р. становить 2 704 884,96 грн.

Згідно з умовами договору іпотеки 95021 від 10.10.2008 р. (надалі - Договір іпотеки), укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», з інших передбачених законодавством України підстав (пункт 4.2 Договору іпотеки).

Згідно п. 5.1 Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Відповідно до п. 5.2. Договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

5.2.1 передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку»;

5.2.2 отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу відповідно до умов Договору іпотеки, статей 36, 38 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Такої правової позиції дотримується Верховний суд у своїх постановах: від 18.10.2018 р. у справі №910/17423/17, від 13.02.2019 р. у справі №921/175/17-г/16, від 30.01.2019 р. у справі №161/4006/17, а також Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 29.05.2019 р. у справі № 310/11024/15-ц.

Так, Велика Палата Верховного суду у постанові від 29.05.2019 р. у справі №310/11024-15-ц постановила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позову ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його продажу будь-якій особі-покупцеві з початковою вартістю предмета іпотеки у сумі 728 297,00 грн.

Отже, з врахуванням судової практики суду касаційної інстанції, продаж предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку» - і це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановили самостійно у договорі.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Договір іпотеки містить порядок позасудового врегулювання.

Таким чином, передбачене Договором іпотеки право іпотекодержателя (Позивача) на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу є позасудовим способом захисту.

Крім того, до правовідносин, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки застосовується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому Позивач в силу зазначених положень Закону не має можливості вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

07 червня 2014 року набув чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений вказаним Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Предмет іпотеки виступає як забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземні валюті, а тому у період дії Закону № 1304-VII.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірній квартирі постійно проживають та зареєстровані: відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа у справі ОСОБА_2 , та його малолітні діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загальна площа квартири становить 30,2 кв.м.

Згідно матеріалів справи, іншого нерухомого майна у власності Відповідача немає.

Отже, спірна квартира використовується відповідачем як місце свого постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв. м, іншого нерухомого майна у власності відповідача немає.

Тобто на теперішній час діє мораторій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий Позивачу в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа квартири становить 30,20 кв.м., дане майно використовується відповідачем як єдине місце її постійного проживання та її сім`ї, а тому до даних правовідносин, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки застосовується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому суд погоджується із запереченнями сторони відповідача про те, що Позивач в силу зазначених положень Закону не має можливості вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд здійснити продаж предмету іпотеки третій особі за ціною 379 494,00 грн., що є неможливим на підставі заборони встановленої Законом України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позовні вимоги не засновані на законі.

Оскільки суд дійшов висновку, що позов не грунтується на вимог чинного законодавства, то суд не перевіряє твердження третьої особи щодо застосування строку позовної давності.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позов ТОВ «Кей-Колект» не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 5, 36, 38 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (місцезнаходження за адресою: 04070, м.Київ, вул.Межигірська, буд.22; ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова