Справа № 635/2475/20
Провадження по справі № 2-з/635/4/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Акопа Рубеновича про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Карапетян А.Р. на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», звернувся до суду із заявою, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 506,5 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 51) та шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії реєстраційні дії щодо зазначеного житлового будинку.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що він є власником об`єкта нерухомості житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 506,5 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомості 51) на підставі договору дарування від 11 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. У зв`язку з виявленням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційних записів про обтяження (два записи про іпотеку і один про заборону) вказаного житлового будинку, він має намір звернутися до суду із позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенка О.І. та ТОВ «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» про скасування вказаних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки вважає їх незаконним, такими, що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно після набуття ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомості, без його відома та безпідставно, з підробленням даних державних реєстраторів, підстав та порядку їх виникнення, що фактично створило підстави для позбавлення його права власності. Оскільки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені незаконні та необґрунтовані записи про іпотеку та заборону, заявник вважає, що існує реальна загроза втрати об`єкта нерухомості, як тільки буде пред`явлений відповідний позов і відповідачі про це дізнаються, що в подальшому призведе до неможливості виконання судового рішення в разі задоволення позову. При цьому, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний будинок і шляхом встановлення заборони вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного об`єкта нерухомості, оскільки вважає, що у разі незастосування обох видів, відповідачі матимуть можливість звернути стягнення на майно позивача. Позивач звертає увагу на те, що правовідносини, за результатами яких з`явились оскаржувані написи не існували. А записи, на його думку, є фіктивними та незаконними, а тому існує нагальна потреба у вжитті заходів забезпечення позову з метою гарантування можливості виконання судового рішення в разі задоволення позову та захисту права власності позивача на об`єкт нерухомості. Оскільки підставою позову є незаконні реєстраційні дії, якими накладені обтяження на об`єкт нерухомості, які надають можливість без відома власника позбавити його права власності шляхом звернення до іншого суб`єкта державної реєстрації, заявник вважає що застосування обох видів забезпечення позову може зберегти об`єкт нерухомості до закінчення спору між сторонами.

Заява розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовною заявою про скасування реєстраційних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 , є сам заявник ОСОБА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 11 серпня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. за реєстровим №1024 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №207417931 від 23 квітня 2020 року.

Отже, судом встановлено, що на момент подачі заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником вказаного майна є заявник ОСОБА_1 , а не потенційний відповідач, що виключає можливість задоволення заяви про накладення арешту на майно.

Саме такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №308/8454/16 (провадження №61-36214св18), у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №757/15097/18-ц (провадження №61-47879св18) та у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №727/11529/19 (провадження №61-3049св20) щодо неможливості накладення арешту на майно за заявою особи, якій це майно належить на праві власності.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Як вже зазначалось, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, заявником у заяві про забезпечення позову не доведено наявність зв`язку між заходами забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо будинку, який на праві власності належить заявнику, та предметом позову, заявником не зазначено,яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та яким чином вжиття таких заходів може запобігти порушенню його прав та законних інтересів. Право власності ОСОБА_1 на вищевказаний житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, матеріали, додані до заяви про забезпечення позову, не містять жодних даних з приводу того, що таке право позивача будь-ким та будь-яким чином оспорюється, в тому числі в судовому порядку. Також матеріали заяви не містять жодних даних щодо загрози реалізації вказаного майна іпотекодержателем, не надано доказів на підтвердження вчинення потенційним відповідачем дій, спрямованих на відчуження належного заявнику нерухомого майна.

Отже, суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права і врахувавши зміст позовних вимог, проходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Карапетяна Акопа Рубеновича про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. Строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Т.В.Бобко