Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ,2007 р.н.,треті особи районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що він та його батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачка була зареєстрована у спірному житловому приміщенні за згодою власника як член його сім`ї(дружина) з донькою ОСОБА_3 ,2007 р.н.,проте фактично з 2016 р. відповідачі у квартирі не мешкають,їх речі у помешканні позивача відсутні,сімейні відносини між сторонами припинені.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідачів,які не користуються спірним житлом без поважних причин понад встановлені законом строки,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідачів такими,що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив,що реєстрація ОСОБА_2 її доньки від іншого шлюбу ОСОБА_3 ,2007 р.н.,у належній йому квартирі відбулася у 2010 р.як членів його сім`ї,з метою оформлення виплат на народження їх спільного з відповідачем сина ОСОБА_6 . Проте сімейне життя було припинено у травні 2016 р.,відповідач пішла з квартири з усіма власними речами,а згодом народила дитину від іншого чоловіка,її донька ОСОБА_3 мешкає з цього часу у бабусі.

Відповідач відзиву на позов не подавала, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи в судове засідання не з`явились,районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування надала письмову заяву,у якій не заперечує проти задоволення позову.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 18.10.2002 р.Шевченківською райадміністрацією,позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 ,яка також належить його батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

В спірному житловому приміщенні зареєстрована відповідач ОСОБА_2 з 2010 р.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,а також її донька від іншого шлюбу ОСОБА_3 ,2007 р.н. .

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин.

Згідно акту від 15.04.2019 р., ОСОБА_2 з 2016 р.не мешкає за адресою реєстрації,що підтвердили сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 показали,що мешкають по сусідству та з дитинства позивача знають його сім`ю,в тому числі колишню дружину ОСОБА_2 ,яка з травня 2016 р.пішла із сім`ї,залишивши на виховання позивача двох їх спільних синів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ,її донька від іншого чоловіка ОСОБА_3 мешкає з цього часу у бабусі.З сім`єю ОСОБА_2 відносин не підтримує,до квартири на проживання не поверталась,речей її у квартирі немає.

За інформацією,наданою суду органом опіки та піклування, ОСОБА_3 мешкає з бабусею ОСОБА_11. по АДРЕСА_2 ,місце проживання її матері ОСОБА_2 невідоме,наразі вирішується питання про позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

З досліджених доказів суд встановив,що відповідач та її донька ОСОБА_3 ,хоча і були зареєстровані у спірному житловому приміщенні як члени сім`ї позивача-власника спірного житла,з 2016 р.не користуються цим житлом без поважних причин,звільнили його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядився своїм правом щодо цього майна.

Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем після спливу визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у спірній квартирі створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,такими,що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко