КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6466/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Київ Справа 372/1718/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Кравченка М.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в шлюбі з відповідачем у них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2004 року з ОСОБА_1 на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.08.2004 року до повноліття дітей, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Аліменти на утримання дітей позивач почав сплачувати в 2004 році в розмірі 540 грн. щомісячно. Однак після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 у 2005 році він переїхав на постійне місце проживання до с. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, тому про те, що виникла заборгованість в розмірі 73 096 грн. 04 коп. позивач не знав. З відповідачем відносини не підтримував, не спілкувався, оскільки перебували в неприязних відносинах.

Як тільки позивач дізнався про те, що існує борг по аліментам, в січні 2019 року запозичив у друзів кошти на його погашення. Крім заборгованості по аліментам, позивачем було сплачено штраф за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 66 941, 28 грн. та виконавчий збір в розмірі 13 388, 25 грн., що підтверджується квитанціями.

В 2011 році позивач одружився з ОСОБА_8 та змінив прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 . Від шлюбу у них народились діти ОСОБА_11 , 2015 року народження, та ОСОБА_12 , 2017 року народження. На даний час дружина позивача ОСОБА_8 перебуває у відпустці по догляду за донькою, 2017 року народження до досягнення нею трирічного віку. Її доходами є допомога при народженні дитини, а позивач не працює, не має у власності автомобіля та нерухомого майна, проживає у квартирі, яку винаймають з дружиною. Позивач вважає, що з часу присудження аліментів на утримання дітей від першого шлюбу змінився його матеріальний стан, а саме він суттєво погіршився, він офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Тому просить зменшити розмір аліментів на утримання трьох дітей від першого шлюбу - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 із розміру 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) до розміру 3/10 частини всіх видів заробітку (доходу), що виходить з наступного розрахунку: якщо б позивач сплачував аліменти на утримання всіх п`ятьох дітей, він дорівнював Ѕ частині заробітку (доходу) позивача і на утримання кожної дитини із п`яти припадало загалом 1/10 частина заробітку (доходу) позивача, тому на трьох дітей припадало би 3/10 частини заробітку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що на момент призначення аліментів у позивача було тільки троє дітей. Відповідач разом з дітьми влітку 2017 року переїхала проживати до Іспанії разом зі своїм новим чоловіком, від якого в 2010 році народила дочку ОСОБА_16 . Дочка ОСОБА_15 на даний час проживає в Україні з матір`ю відповідача ОСОБА_17 . Проте, з часу присудження аліментів Червоноградським міським судом Львівської області змінився сімейний стан позивача: він одружився вдруге, від шлюбу у нього народилося двоє дітей.

Позивач проживає разом зі своєю новою сім`єю в смт. Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Крім того, на утриманні у позивача, крім двох дітей від другого шлюбу, також перебуває і дружина ОСОБА_8 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною - дочкою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею трирічного віку. Зазначене вказує на зміну сімейного стану позивача, який існував до ухвалення місцевим судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання його 3-х дітей від першого шлюбу у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку щомісячно до повноліття останніх. Попередньо встановлений судом розмір стягнутих з позивача аліментів на утримання його 3-х дітей від першого шлюбу, вказує на його обтяжливий характер та наявність підстав для його зменшення. Посилається на те, що зміна сімейного стану позивача є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів. Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08.10.2018 року у справі №678/13/17.

Звертає увагу суду, що доказами про те, що позивач не працевлаштований є листи Закарпатського обласного центру зайнятості від 27.08.2019 року №1390-13 та Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 27.08.2019 року № 2588-13/27-19, а також розрахунок державного виконавця відділу ДВС про дохід позивача, з якого розраховується розмір аліментів. Крім того, факт утримання дітей від другого шлюбу та спільне проживання з ними підтверджується листом Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.08.2019 року №5/20/5019, з якого вбачається, що ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не зверталася, а також відповіддю Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.10.2019 року. З наведеного випливає, що ОСОБА_3 утримує своїх дітей від другого шлюбу з ОСОБА_8 , оскільки єдиною підставою для стягнення аліментів за рішенням суду є невиконання батьком свого обов`язку по утриманню дітей до досягнення ними повноліття в добровільному порядку (ст.ст. 180, 181 СК України).

Зазначає, що позивач не проживає за адресою реєстрації, оскільки проживає в смт. Делятин з другою дружиною за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, суд першої інстанції такі пояснення не взяв до уваги, хоча вони підтверджувалися актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_19 , в той час як пояснення про непроживання за місцем реєстрації, які не підтверджувалися жодними доказами, суд до уваги взяв.

Звертає увагу суду на те, що подані представником відповідача фототаблиці ніби-то заможного життя позивача за кордоном є неправдивими, оскільки такі фото зроблені у період часу до народження дітей від другого шлюбу. Вважає, що суд першої інстанції не досліджував подані нею докази - фототаблиці з телефону позивача на спростування тверджень представника відповідача і її фототаблиць.

Крім того, судом не надано належної оцінки поданим нею доказам про те, що відповідач працює і разом з дітьми офіційно проживає за кордоном, а отже в неї суттєво покращилося матеріальне становище. Обставини щодо проживання відповідачки та її офіційного місця реєстрації за кордоном підтверджуються копією заяв відповідача від 06.02.2019 року та від 07.02.2019 року державному виконавцю Тячівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, копіями документів про її місце реєстрації разом з дітьми в Іспанії, копією листа старшого державного виконавця Тячівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області № 2888/149-42 від 29.06.2019 року.

Крім того, судом не надано належної оцінки трьом розпискам про позику позивачем грошей у третіх осіб в січні та лютому 2019 року для: оплати заборгованості за аліментами відповідачу в розмірі 73 000 грн. та для сплати штрафу в розмірі 66 000 гри., а також - в грудні 2019 року в розмірі 55 000 грн. для сплати відповідачу пені, визначеної постановою Київського апеляційного суду від 21.11.2019 року.

Також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи полягає в тому, що судом взято до уваги не підтверджені жодними доказами пояснення представника відповідача про місце проживання позивача в Чехії. Діти позивача від другого шлюбу дійсно народилися в Чехії, але з часу народження другої дитини, позивач разом з дружиною та старшою дочкою проживають в Україні, в смт. Делятин, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 86 від 27.02.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_20 вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що всі документи, які додає скаржник до апеляційної скарги, повинні були бути подані до суду першої інстанції в процесуально визначеному порядку. Однак представник позивача їх не подав, оскільки не вважав за потрібне. Апеляційна скарга не містить доказів, які б підтвердили неможливість подання зазначених доказів до суду першої інстанції. Доводи скаржника про те, що суд не з`ясовував та запитував його про докази, не заслуговують на увагу враховуючи положення ст. 12 ЦПК України. Крім того, додані документи не стосуються сторін по справі. При цьому скаржник в апеляційній скарзі повторно підтверджує факти, викладені у рішенні суду. Посилається на те, що задоволення апеляційної скарги призведе до порушення прав та законних інтересів неповнолітніх дітей від першого шлюбу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 надіслали засобами електронного зв`язку письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_3 посилався на те, що з часу стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 змінився його сімейний стан, а також змінився і матеріальний стан, оскільки на даний час він зобов`язаний утримувати не трьох, а п`ятеро дітей. Крім того посилається на те, що на сплату заборгованості по аліментам, сума боргу яких була значною, він позичив кошти, що також погіршило його матеріальне становище. На даний час не працює, у власності автомобіля та нерухомого майна не має, проживає у найманій квартирі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на незадовільний стан здоров`я не посилається, ніякими захворюваннями не страждає, є працездатною особою. Позивач фактично не вказав обставин, які мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надав жодних належних доказів про погіршення його матеріального стану. Посилання позивача на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача внаслідок наявності ще двох дітей від іншого шлюбу та знаходження дружини у відпустці по догляду за дитиною не є суттєвими та не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд вважав непереконливими доводи позивача щодо перебування додатково двох дітей від другого шлюбу на його утриманні та спільне проживання позивача із дітьми в межах юрисдикції судів України. Зокрема, відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народились за межами України - в Чехії. Довіреність на представництво інтересів позивача від 12 грудня 2018 року ним підписана за межами України - в Чехії. Особисто позивач в судові засідання жодного разу не з`являвся.

Наданий на підтвердження відповідного факту письмовий доказ - копія акту обстеження матеріально-побутових умов не містить суттєвого реквізиту - дати його складення, тому не може покладатись в основу судового рішення, оскільки достовірно встановити актуальність періоду спільного проживання позивача із дітьми в аспекті спірних правовідносин неможливо. З пояснень представника позивача і копії паспорту вбачається, що за адресою реєстрації в Україні позивач не проживає. Сторонами визнається і з фототаблиць вбачається тривале перебування позивача за межами України. Також суд прийняв до уваги, що судових рішень або інших доказів виникнення у позивача зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання дітей від другого шлюбу суду не представлено.

Сукупність встановлених судом обставин свідчить про те, що позовні вимоги призведуть до порушення прав та законних інтересів неповнолітніх дітей позивача від першого шлюбу, не сприяють якнайкращому забезпеченню інтересів цих дітей.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітніх дітей є обов`язком як батька, так і матері, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, оскільки обставини, які мають значення для вирішення спору, позивачем не доведені.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_21 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (том 1, а.с. 16 - 18).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2004 року стягнуто з ОСОБА_25 на користь ОСОБА_26 аліменти на утримання дітей ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 26.08.2004 року до повноліття дітей, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян (том 1, а.с. 11).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23.07.2019 року, виданим Тячівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, заборгованість у ОСОБА_1 станом на жовтень 2018 року становила 138 158, 09 грн. За період з листопада 2018 року по липень 2019 року боржником сплачувались аліменти та погашалась заборгованість, зокрема в січні 2019 року боржником сплачено 44 997 грн. + 6200 грн. + 12400 грн., у лютому 2019 року 76 513 грн. 53 коп. Станом на серпень 2019 року ОСОБА_3 заборгованості по аліментам не має.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 27 травня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, між позивачем ОСОБА_25 та ОСОБА_8 27 травня 2011 року був зареєстрований шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_10 (т.1 а.с.10).

ОСОБА_3 , прізвище від народження - ОСОБА_9 , є батьком дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 31.05.2017 року, видані Управлінням міського району Прага 2 Чеської Республіки. (т.1 а.с. 19-22).

Відповідно до листа Закарпатського обласного центру зайнятості від 27.08.2019 року № 1390-13 та листа Івано-Франківського обласного центр зайнятості від 22.08.2019 року № 2588-13/27-19, ОСОБА_1 на обліку в службі зайнятості, як безробітний, не перебуває (т.1 а.с. 104,106).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 333/247/19, відповідно до наведеної норми права підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вважає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження двох дітей від іншого шлюбу не може бути визнана безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що сплачуються на трьох дітей за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2004 року, оскільки доказів свого майнового стану та розміру доходів позивачем до суду не надано.

Відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2004 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей: ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та суперечитиме їх інтересам.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання трьох дітей, з 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 3/10 частини, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу.

Жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я позивача, в тому числі будь-яких доказів наявності хронічних захворювань, потреби у лікуванні і понесення у зв`язку із цим матеріальних витрат, матеріали даної справи не містять. Крім того, доказів про те, що у позивача погіршилося матеріальне становище у зв`язку із відсутністю постійної роботи позивачем також не подано. Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у Закарпатському обласному центрі зайнятості, Івано-Франківському обласному центрі зайнятості, як безробітний, не перебуває.

Оцінюючи надані позивачем докази, доводи апеляційної скарги, які зводяться до погіршення матеріального стану позивача у зв`язку з утриманням дітей від другого шлюбу, дружини та їх спільного проживання колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не було доведено наявність обставин, які підтверджують погіршення його матеріального становища.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не працевлаштований, що підтверджується листами Закарпатського обласного центру зайнятості та Івано-Франківського обласного центру зайнятості, а також розрахунком державного виконавця відділу ДВС про дохід позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надані документи не підтверджують факт того, що позивач є непрацездатною особою, що унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Згідно з розрахунком заборгованості, порядок стягнення аліментів на виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14.10.2004 року, здійснюється відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 1 цієї статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, у будь-якому випадку, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів, що був виконаний державним виконавцем станом на 23.08.2019 року за період з березня 2017 року по серпень 2019 року, заборгованість нарахована згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості та відповідно до Законів України про Державний бюджет на відповідний рік.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 року становить 1944 грн., відповідно 50% - становить 972 грн. Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на трьох дітей складає 2916 грн. Згідно з розрахунком, середня заробітна плата працівника даної місцевості у липні 2018 року становила 6840 грн., а сума аліментів - 3420 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2018 року становить 2118 грн., відповідно 50% - становить 1059 грн. Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на трьох дітей становить 3177 грн. Згідно з розрахунком, середня заробітна плата працівника даної місцевості у липні 2019 року становила 7219 грн., а сума аліментів (1/2 від заробітку) - 3609 грн. 50 коп.

З викладеного вбачається, що розмір частки від заробітку, до якого просить зменшити розмір аліментів позивач, а саме - 3/10, виходячи із нарахування середньої заробітної плати для працівника вказаної місцевості, є значно меншим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на трьох дітей, що відповідно до ст. 182 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» є недопустимим.

Посилання представника позивача на те, що розмір, до якого позивач просить зменшити аліменти, має становити 3/10, виходячи із того, що на усіх п`ятьох дітей повинно відраховуватись 1/2 частина його заробітку, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача позикових зобов`язань перед третіми особами за погашення заборгованості по сплаті аліментів, пені та штрафів, що суттєво погіршило його матеріальне становище, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки така заборгованість виникла з вини позивача, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів, а тому не мають правового значення для зменшення розміру аліментів.

Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_25 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) по аліментам з 26.08.2004 року по 22.09.2014 року в розмірі 530 022, 70 грн. (том 1 а.с. 14). Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що боржник аліменти не сплачував з 26.08.2004 року по 22.09.2014 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 листопада 2014 року було скасоване, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 26.08.2004 року по 22.09.2014 року в сумі 55 563 грн. 48 коп.

Разом з тим, відповідно до заяви представника позивача від 30.09.2019 року про приєднання до матеріалів справи скріншотів фотознімків позивача ОСОБА_3 із соцмережі «Однокласники», вбачається факт визнання позивачем тих обставин, що у серпні - вересні 2012 року позивач проводив відпочинок на острові Капрі (Італія); у лютому 2012 року - займався автоперегонами, у вересні 2012 року - відпочивав у Римі , у лютому 2014 року - відпочивав в Єгипті, а у період 2015 - 2017 років проживав у Чехії, де в нього народились діти ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, довіреність від 12.12.2018 року, якою позивач уповноважує представляти його інтереси ОСОБА_2 , була посвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України в Чехії строком на п`ять років.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача про те, що зміна сімейного стану - народження двох дітей від іншого шлюбу, на яких розповсюджується абсолютний обов`язок позивача по їх утриманню, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_13 , 2003 року народження, ОСОБА_14 , 2003 року народження та ОСОБА_15 , 2004 року народження, колегія суддів відхиляє, оскільки з вищенаведених доказів вбачається очевидна наявність значних витрат позивача на проживання та відпочинок за кордоном України, що свідчить про те, що дійсний розмір доходів позивача є достатнім та дозволяє йому утримувати, як дітей від другого шлюбу, так і трьох дітей, на утримання яких за рішенням суду стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітку платника аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, їх вік та стан здоров`я, зважаючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, за відсутності доказів погіршення матеріального стану позивача, який є особою працездатного віку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що матеріальне становище відповідача покращилось, є безпідставними, оскільки жодних належних та допустимих доказів зазначених обставин позивачем суду не надано. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінив згідно з вимогами процесуального закону, та врахував рівність обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дітей до їх повноліття.

Враховуючи вимоги частини 3 статті 367 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги докази, подані представником позивача ОСОБА_2 до апеляційної скарги на стадії апеляційного розгляду, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства. При цьому поважних причин їх неподання до суду першої інстанції представником не зазначено.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення(рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» ). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.