Справа № 428/7187/19
Провадження № 2/428/1246/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,
за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області, Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Військової частини № НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поновлення на роботі, стягнення різниці у заробітній платі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, витрат на звернення до Державної судової адміністрації України, визнання звільнення незаконним, встановлення факту дискримінації за соціальним станом та громадянською позицією, стягнення моральної шкоди, визнання дій військовослужбовців щодо не допуску його на робоче місце неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області, Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Військової частини № НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поновлення на роботі, стягнення різниці у заробітній платі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, витрат на звернення до Державної судової адміністрації України, визнання звільнення незаконним, встановлення факту дискримінації за соціальним станом та громадянською позицією, стягнення моральної шкоди, визнання дій військовослужбовців щодо не допуску його на робоче місце неправомірними.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював двірником з 06 серпня 2015 року в Апеляційному суді Луганської області за адресою: бульвар Дружби Народів, 16, в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

29.12.2017 року Президент України ОСОБА_2 видав Указ № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», яким (начебто) ліквідував Апеляційний суд Луганської області та (начебто) утворив Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

20.09.2018 року Голова ДСАУ Холоднюк В.В. видав наказ № 474 «Про забезпечення виконання Указу Президента України від 29.12.2017 року № 9452/2017», яким утворив ліквідаційні комісії, в тому числі і Апеляційного суду Луганської області з призначенням Головою ОСОБА_3 .

10.10.2018 року Голова ДСАУ Холоднюк З.В. затвердив «Штатний розпис на 2018 рік Луганського апеляційного суду (з 03.10.2018 року), підстава: Указ Президента України від 29.12.2017 року № 9452/2017», в якому не виявилося посади позивача - двірника.

10.10.2018 року Голова ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області Басанська Т.М. вручила позивачу під розписку «Попередження про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області».

Наказом № 18 від 16.05.2019 року Голова ЛК АСЛО ОСОБА_3 звільнила позивача з роботи з 17.05.2019 року, вказавши підставою вищеназваний Указ Президента.

10 жовтня 2018 року позивача письмово повідомили під розпис про майбутнє звільнення з роботи, мотивуючи це ліквідацією суду.

Позивач сприйняв це як бюрократичну формальність, тому що не була вказана дата звільнення та було зрозуміло, що ніякої фактичної ліквідації апеляційного суду не може бути, оскільки ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено таку судову інстанцію, а в займану будівлю вкладено багато державних коштів для її ремонту.

В газеті Голос України № 185 за 03.10.2018 року було оголошено про початок роботи Луганського апеляційного суду з 03.10.2018 року.

10 жовтня 2018 року позивач подав заяву до Луганського апеляційного суду про прийом на роботу двірником.

18.10.2018 року т.в.о. Керівника апарату письмово відповів, що в штатному розписі ЛАС немає посади двірника. Усно він пояснив, що це з ДСАУ надіслали такий штатний розпис.

19.10.2018 року позивачу видали штатний розпис ЛАС на 2018 рік.

Позивач звернувся за роз`ясненнями до т.в.о. Керівника апарату ОСОБА_4 , до в.о. Голови Луганського апеляційного суду ОСОБА_5 про надання пояснень, чому штатний розпис складено без його посади, але пояснень не отримав.

Станом на день звільнення позивача 17 травня 2019 року будівля і територія нікому не передані, але ОСОБА_6 , розпочинаючи з 19.04.2019 року разом із т.в.о. керівника апарату стали не допускати позивача на роботу, а його обов`язки з обслуговування будівлі та території АСЛО стали виконувати працівники ЛАС, без будь-яких на те юридичних підстав.

У поданій позовній заяві позивач просить суд: встановити юридичний факт роботи ОСОБА_1 двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Луганського апеляційного суду з 03 жовтня 2019 року по 17 травня 2019 року; поновити його на роботі двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення ЛАС і зобов`язати внести його посаду в штатний розпис, або АСЛО; стягнути з ЛАС або іншого винного відповідача різниці в зарплаті між фактично виплаченою ОСОБА_7 та тією, яку він мав одержати у випадку своєчасного оформлення трудових відносин; стягнути з ЛАС або іншого винного відповідача зарплату за вимушений прогул за період з 18.05.2019 року по день поновлення на роботі; стягнути з ДСАУ або іншого винного відповідача витрати на звернення до ДСАУ з причин відсутності ОСОБА_1 в штатному розписі та невизначеності з продовженням роботи, за прийом 03.12.2018 року та 17.12.2018 року, прийом 06.05.2019 року та 03.06.2019 року; визнати незаконним звільнення з роботи 17.05.2019 року, у зв`язку з тим, що 2 місячний термін попередження 5 місяців як сплинув, а ніяких фактичних обставин на цей день не настало, будівля і територія нікому не передані на баланс, і балансоутримувач нікому не доручав їх утримання; встановити факт дискримінації за соціальним станом та громадською позицією; стягнути з ДСАУ моральну шкоду заподіяну недбалим виконанням Указу Президента № 452/2017 в частині ліквідації АСЛО та утворення ЛАС у сумі рівній матеріальній шкоді заподіяній ОСОБА_1 в результаті всіх дій стосовно його звільнення на виконання названого Указу.

Позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд встановити факт неправомірних дій військовослужбовців в/ч № НОМЕР_1 щодо не допуску ОСОБА_1 до робочого місця, чим перешкодили виконанню ним робочих обов`язків, що в свою чергу потягнуло звільнення його з роботи в період коли інших фактичних обставин для цього не було.

Разом із заявою про збільшення позовних вимог позивачем подана уточнена позовна заява, в якій він просив суд: 1) встановити юридичний факт його роботи двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Луганського апеляційного суду з 03 жовтня 2018 року по 17.05.2019 року; 2) поновити на роботі двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення ЛАС і зобов`язати внести його посаду в штатний розпис; 3) поновити на роботі двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення АСЛО, якщо не буде встановлено юридичний факт роботи в ЛАС; 4) стягнути з ЛАС та ДСАУ в солідарному порядку в залежності від встановленої судом вини, приблизно 10 тисяч гривень різниці в зарплаті між виплаченою АСЛО та тією, яку він мав одержати у випадку своєчасного оформлення трудових відносин з ЛАС; 5) стягнути з ЛАС або іншого встановленого судом винного відповідача 5587 грн. зарплати за вимушений прогул за період з 18.05.2019 р. до 18.06.2019 р., (день подачі позову), з розрахунку 20 робочих днів помножити на 279, 35 грн., а якщо вимушений прогул буде більш триваючим, то позивач уточнить розрахунок; 6) стягнути з ДСАУ або іншого встановленого судом винного відповідача 8563 грн. 53 коп. витрати на звернення до ДСАУ з причин відсутності позивача в штатному розписі та невизначеності з продовженням роботи, за прийом 03.12.18 р. та 17.12.18 р., прийом 06.05.19 р. та 03.06.19 р.; 7) визнати незаконним звільнення з роботи 17.05.19 р., у зв`язку з тим, що 2-місячний термін попередження 5 місяців як сплинув, а ніяких фактичних обставин на цей день не настало, будівля і територія нікому не передані на баланс, і балансоутримувач нікому не доручав їх утримання, застосувавши аналогію правової норми про чинність місячного періоду з дня надання профкомом згоди на звільнення працівника; 8) встановити факт дискримінації за соціальним станом та громадянською позицією.

Представником відповідача ліквідаційної комісії Апеляційного суд Луганської області Цициліною О.В. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначила, що Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Луганської області не може бути відповідачем в суді, оскільки не має статусу юридичної особи, а також не є стороною в трудовому спорі. Належним відповідачем за позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу є юридична особа - Апеляційний суд Луганської області, представництво якої здійснює голова ліквідаційної комісії.

Щодо позовної вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При звільненні позивача Апеляційним судом Луганської області дотримано всі вимоги законодавства про працю та не було допущено порушення трудових прав позивача. Ліквідація є такою формою припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується, а працівник звільняється відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням визначених цим кодексом гарантій. 10 жовтня 2018 року позивач, за особистим підписом у повідомленні, був попереджений про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області. Також до Сєвєродонецького міського центру зайнятості була надіслана інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. 26 квітня 2019 року підписано Передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від Апеляційного суду Луганської області до Луганського апеляційного суду, яким усе робоче приладдя двірника було також передано на баланс новоутвореного суду. Отже, Апеляційний суд Луганської області не мав більше можливості забезпечити позивача роботою відповідно до його посадових обов`язків двірника.

На цей час позивач, згідно з наказом голови ліквідаційної комісії суду № 23 від 22 квітня 2019 року, знаходився у щорічній основній відпустці з 22 квітня по 12 травня 2019 року. Наказом від 16 травня 2019 року № 18 двірника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення суду було звільнено з посади 17 травня 2019 року, у зв`язку із ліквідацією суду, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до вимог ст. 47, ст. 116 КЗпП України з позивачем було проведено розрахунок і видано належно оформлену трудову книжку разом з копією наказу про звільнення. У відповідності до ст. 44 КЗпП України позивачу була виплачена вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку. Крім того, 16 травня 2019 року позивач був ознайомлений та отримав копію листа Сєвєродонецького міського центру зайнятості № 13/04-1312 від 25.04.2019 р. про наявність вакансій робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями. Станом на 16 травня 2019 року в апараті Апеляційного суду Луганської області залишились тільки члени ліквідаційної комісії у складі 5 працівників суду. Посилання позивача на те, що його звільнення після закінчення двомісячного терміну попередження є безпідставним, оскільки таке звільнення не суперечить законодавству. При звільненні дотримано всі вимоги, передбачені ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, а саме попередження зроблено не пізніше ніж за два місяці до звільнення.

06 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії суду з заявою про прийом на роботу на посаду двірника, посилаючись на той факт, що адміністративна будівля суду не передана на баланс Луганського апеляційного суду. Листом № 5/221/2019 від 12 червня 2019 року позивачу, на підставі ст. 42-1 КЗпП України, відмовлено в прийомі на роботу.

Окрім того, Державною судовою адміністрацією України 22 липня 2019 року затверджено Акт приймання-передачі нерухомого майна, яким у тому числі, передається адміністративна будівля суду від Апеляційного суду Луганської області до Луганського апеляційного суду.

Представником відповідача Луганського апеляційного суду до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського апеляційного суду за відсутності предмету спору. В обґрунтування зазначено, що позивач з часу створення та початку роботи Луганського апеляційного суду 03 жовтня 2018 року і до теперішнього часу не перебував у трудових відносинах та не обіймав жодної посади в штаті новоутвореного суду.

Представником відповідача Державної судової адміністрації України Якімінською Г.І. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування якого зазначила, що структура і штатна чисельність апаратів апеляційних судів затверджується Державною судовою адміністрацією України за погодженням з головою суду в межах видатків та утримання відповідного суду. Тимчасова структура та тимчасова штатна чисельність апарату новоутвореного суду затверджується тимчасово виконуючим обов`язки керівника апарату цього суду за погодженням із Головою Державної судової адміністрації України.

Щодо порядку фінансування судів та заробітної плати. Суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та діючого законодавства про оплату праці.

Таким чином, ДСА України не є стороною у трудових відносинах з Позивачем, адже суд є юридичною особою, якщо інше не визначено законом і самостійно виступає стороною трудових відносин з робітниками. У процесі ліквідації Апеляційного суду Луганської області і утворенні Луганського апеляційного суду ДСА України діяло виключно в рамках своїх повноважень та діючого законодавства України та прав позивача не порушувало. Важливим є те, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Таким чином, ДСА України діяло згідно з діючим законодавством щодо звернень громадян та прав позивача не порушувало. ДСА України діяло в межах своїх повноважень та діючого законодавства України. Дії ДСА України ґрунтуються на законі і є цілком правомірними.

Представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Кудрявцевим В.В. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування якого зазначив, що на підставі розпорядження начальника Східного територіального управління НГУ від 06.10.2018 № 40/23-6227 військовою частиною НОМЕР_1 НГУ прийнято під охорону приміщення Луганського апеляційного суду. Порядок несення служби з охорони Луганського апеляційного суду здійснюється згідно з вимогами наказів МВС України від 20.07.2016 № 692 «Про затвердження положення про організацію та несення служби з охорони органів державної влади військовими частинами і підрозділами Національної гвардії» (надалі Наказ № 692) та від 26.12.2016 № 1352 «Про затвердження тимчасового порядку забезпечення охорони судів, органів та установ системи правосуддя, а також підтримання громадського порядку в них» (надалі Тимчасовий порядок). Приведені вище нормативно-правові документи є у вільному доступі, що не перешкоджає Позивачеві для ознайомлення.

Згідно з п. 1 розділу II Тимчасового порядку пропуску осіб до приміщень судів, інших органів та установ системи правосуддя здійснюється в робочі дні та години згідно з установленим головою суду, керівником іншого органу або установи системи правосуддя розпорядком дня.

Згідно з п. 6 розділу II Тимчасового порядку працівники судів, інших органів та установ системи правосуддя у робочі години та дні вільно пропускаються до приміщень, де вони працюють за пред`явленням службового посвідчення. Такий саме порядок закріплений Правилами пропускного режиму осіб до приміщення Луганського апеляційного суду та на його територію транспортних засобів, затверджений наказом голови Луганського апеляційного суду від 04.10.2018 № 1. Листом голови Луганського апеляційного суду від 21.04.2019 № 5/640/2019 визначений вичерпний список осіб, які мають право вільного пропуску до приміщення суду за графіком його роботи, де відсутні відомості про Позивача. Крім того, дану обставину підтверджено листом т. в. о керівника апарату Луганського апеляційного суду від 04.04.2019 № 5/570/2019.

Таким чином, дії військовослужбовців Національної гвардії щодо не допуску до приміщення Луганського апеляційного суду 19.04.2019 та 22.04.2019 Позивача є правомірними та не суперечать визначеним нормам.

Позивачем ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 179 ЦПК України надані відповіді на відзиви відповідачів Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області, Луганського апеляційного суду та Державної судової адміністрації, у яких він заперечував проти доводів відповідачів та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову. Підтвердив обставини, викладені у відзиві на позов.

В судове засідання представник відповідача Луганського апеляційного суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, підтримав поданий відзив на позов.

В судове засідання представник відповідача Державної судової адміністрації України не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову. Підтвердив обставини, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 серпня 2015 року на підставі наказу № 118 від 06.08.2015 був призначений на посаду двірника Апеляційного суду Луганської області. 17 травня 2019 року ОСОБА_1 звільнений у зв`язку з ліквідацією суду відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 18 від 16.05.2019 року.

Згідно з Указом Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

Згідно з копією наказу голови Державної судової адміністрації України № 474 від 20.09.2018 «Про забезпечення виконання Указу Президента України від 29.12.2017 № 452/2017» утворено ліквідаційну комісію Апеляційного суду Луганської області згідно з додатком 11 «Склад ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області».

Згідно з копією попередження про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року, голова ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області Басанська Т.М. попередила ОСОБА_1 , що Указом Президента України від 29.12.2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовується Апеляційний суд Луганської області. Наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2018 № 474 утворено ліквідаційну комісію Апеляційного суду Луганської області. 05 жовтня 2018 року здійснено державну реєстрацію, рішення про припинення юридичної особи Апеляційного суду Луганської області у зв`язку з ліквідацією. Ви (позивач) обіймає в Апеляційному суді Луганської області посаду двірника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення на умовах безстрокового трудового договору. Керуючись ст. 40, 49-2 КЗпП України, попереджено ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 10.10.2018, адресованої т.в.о. керівника Луганського апеляційного суду Савчуку О.І., останній просить прийняти його на роботу двірником в Луганський апеляційний суд.

Згідно з копією відповіді т.в.о. керівника апарату Луганського апеляційного суду Савчука О.І. № 5/26/2018 від 18.10.2018 на звернення ОСОБА_1 про прийняття на роботу, Луганський апеляційний суд повідомляє, що наразі у штатному розписі цього суду на 2018 рік вакансія двірника відсутня.

Згідно з копією наказу керівника апарату суду, голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області № 18 від 16.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з ліквідацією суду» звільнено двірника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 із займаної посади 17 травня 2019 року у зв`язку із ліквідацією суду, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 83 КЗпП України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки за період роботи з 06.08.2018 по 17.05.2019 року тривалістю 3 календарних дні. Відповідно до ст. 44 КЗпП України виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно з копією заяви ОСОБА_1 від 06.06.2019, адресованої Голові ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області Басанській Т.М., ОСОБА_1 просить прийняти його на роботу двірником для продовження своїх попередніх обов`язків.

Згідно з відповіддю Голови ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області Басанської Т.М. № 5/221/2019 від 12.06.2019 на заяву ОСОБА_1 про прийом на роботу від 06.06.2019, повідомлено, що прийняти його двірником для продовження виконання попередніх обов`язків ліквідаційна комісія не має підстав.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав, який вважає своє звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним. Вказані правовідносини регулюються нормами трудового законодавства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, розглядаючи законність звільнення позивача з роботи, суд з виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 06 серпня 2015 року на підставі наказу № 118 від 06.08.2015 був призначений на посаду двірника Апеляційного суду Луганської області. Указом Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку. Наказом голови Державної судової адміністрації України № 474 від 20.09.2018 «Про забезпечення виконання Указу Президента України від 29.12.2017 № 452/2017» утворено ліквідаційну комісію Апеляційного суду Луганської області. В газеті Голос України № 185 за 03.10.2018 року розміщено оголошення про початок роботи Луганського апеляційного суду з 03.10.2018 року. У зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області 10 жовтня 2018 року голова ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області Басанська Т.М. попередила ОСОБА_1 про наступне вивільнення. Наказом керівника апарату суду - головою ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області № 18 від 16.05.2019 звільнено двірника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1 із займаної посади 17 травня 2019 року у зв`язку із ліквідацією суду, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З наведених вище матеріалів справи судом убачається, що звільнення позивача проведено відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області на підставі Указу Президента України від 29.12.2017 № 452/2017. Судом встановлено, що дійсно мала місце ліквідація Апеляційного суду Луганської області та утворення нової установи Луганського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку, який почав свою роботу 03.10.2018. Судом також встановлено, що роботодавцем було дотримано порядку вивільнення ОСОБА_1 , передбаченого ст. 49-2 КЗпП України, який був письмово попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Водночас, діючим законодавством України не передбачено кінцевого терміну звільнення працівника попередженого про вивільнення. КЗпП України передбачає лише неможливість звільнення працівника раніше ніж через 2 місяці після попередження про звільнення, а ураховуючи тривалість процедури ліквідації установи, на думку суду, звільнення працівника може бути проведено і через 5 місяців після спливу 2-місячного строку, оскільки це не заборонено трудовим законодавством.

За таких обставин суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено, що ліквідація Апеляційного суду Луганської області це бюрократична формальність, якої не може бути, натомість суд вважає, що звільнення позивача було проведено на законних підставах, з дотриманням всіх процедур, передбачених діючим КЗпП України, а відповідно суд доходить висновку, що порушень при звільненні позивача не було.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Так, одним з відповідачів у цій справі позивачем визначено ліквідаційну комісію Апеляційного суду Луганської області. Проте, суд зазначає, що ліквідація установи тривалий і трудомісткий процес. З метою виконання усіх заходів, пов`язаних з ним, орган, що прийняв рішення про ліквідацію, призначає спеціальну комісію, до складу якої входять, як правило, працівники цієї установи. Під час ліквідації установи проводиться інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів і розрахунків. Завершення роботи ліквідаційної комісії підсумовується актом. Юридична особа вважається ліквідованою з дня внесення про це запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Відповідно такий день буде останнім днем роботи ліквідаційної комісії.

Таким чином, Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Луганської області не є стороною цього трудового спору та не може бути відповідачем у суді, оскільки не має статусу юридичної особи, а належним відповідачем за цим позовом є юридична особа (роботодавець) Апеляційний суд Луганської області, який до участі до у справі позивачем не залучений.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Апеляційного суду Луганської області та визнання незаконним звільнення з роботи 17.05.2019 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд утворюється і ліквідовується законом. Підставами для утворення чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою. Утворення суду може відбуватися шляхом створення нового суду або реорганізації (злиття, поділу) судів.

Указом Президента України № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 було ліквідовано Апеляційний суд Луганської області і утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

З штатного розпису новоутвореного Луганського апеляційного суду на 2018 рік з 03.10.2018 вбачається, що у штаті працівників новоутвореного суду посада двірника відсутня.

При цьому, Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Луганської області вживала заходи щодо пошуку робочих місць звільненим працівникам у інших роботодавців, звертаючись за допомогою до державної служби зайнятості.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на новоутвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що мала місце саме ліквідація Апеляційного суду Луганської області, а відтак, на останнього законом не покладався обов`язок щодо працевлаштування звільнених працівників, зокрема і позивача.

Щодо позовних вимог про встановлення юридичного факту роботи позивача двірником відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Луганського апеляційного суду з 03 жовтня 2018 року по 17.05.2019 року, поновлення на цій роботі та зобов`язання внести його посаду в штатний розпис, суд вважає, що такі вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач не перебував у трудових відносинах з Луганським апеляційним судом з початку його утворення з 03.10.2018 і по день звільнення позивача з Апеляційного суду Луганської області 17.05.2019, а посада двірника не була передбачена у штатному розписі новоствореного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З наведеної норми закону вбачається, що у разі незаконного звільнення працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Оскільки судом звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України з Апеляційного суду Луганської області було визнано законним, а позивач не перебував у трудових відносинах з Луганським апеляційним судом, суд вважає, що він не може бути поновлений на посаді двірника відділу матеріально-технічного та господарського забезпечення Луганського апеляційного суду.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Луганського апеляційного суду на користь позивача середього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно з ст. 235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Ураховуючи, що позовна вимога про стягнення на користь позивача середього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від позовної вимоги про поновення на роботі, суд вважає, що така позовна вимога не може бути задоволена, оскільки звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України було визнано законним.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України різниці в зарплаті, а також стягнення з відповідача ДСАУ на користь позивача витрат на звернення до ДСА України (вартість проїзду до м. Києва, проживання в м. Києві), суд вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки в судовому засіданні не доведена неправомірність дій відповідачів, якими, на думку позивача, йому заподіяна шкода та наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачів та необхідністю позивача їхати до ДСА України до м. Києва на особистий прийом до голови ДСА України. Судом встановлено, що звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідало вимогам закону, а його цивільне право не було порушено відповідачами, а тому відповідно до ст. 22 ЦК України і відсутні підстави для відшкодування будь-якої шкоди.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту неправомірності дій військовослужбовців в/ч № НОМЕР_1 щодо недопуску позивача до робочого місця, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наданими доказами позивачем не доведено, що він не був допущений до моменту свого звільнення до Апеляційного суду Луганської області, з яким перебував у трудових відносинах, а військовослужбовці правомірно несли свою службу з охорони приміщення Луганського апеляційного суду з урахуванням пропускного режиму осіб до приміщення вказаного суду.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту дискримінації за соціальним станом та громадянською позицією, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодного доказу та в судовому засданні не доведено, що він піддавався дискримінації з боку відповідачів.

За вказаних вище обставин суд вважає, що позов заявлено не обґрунтовано, доводи, викладені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, не підтверджені належними та доспустимими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено повністю і відповідачами не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 42, 48, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Луганської області, Луганського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, Військової частини № НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, поновлення на роботі, стягнення різниці у заробітній платі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, витрат на звернення до Державної судової адміністрації України, визнання звільнення незаконним, встановлення факту дискримінації за соціальним станом та громадянською позицією, стягнення моральної шкоди, визнання дій військовослужбовців щодо не допуску його на робоче місце неправомірними відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: Ліквідаційна комісія Апеляційного суду Луганської області, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бул. Дружби Народів, буд. 16, ;

- відповідач: Луганський апеляційний суд, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бул. Дружби Народів, буд. 16, ;

- відповідач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5, ;

- відповідач: Військова частина № НОМЕР_1 , місцезнаходження: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2, .

Повне рішення складено 26.10.2020 року.

Суддя І. С. Посохов