Справа № 487/6717/18
Провадження № 2/487/98/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28.09.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Кузьменка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Волкомор Т.І.,

розглянувши в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації лікарні та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

10.10.2018р. Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просили зобов`язати ОСОБА_2 спростувати неправдиву інформацію, щодо невиконання Миколаївською обласною клінічною лікарнею Миколаївської обласної ради та головним лікарем Римарем П.І. постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 18.06.2018р. та порушення трудового законодавства, що порочить їх честь, гідність, престиж та ділову репутацію, шляхом направлення керівнику Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації, Міністерства охорони здоров`я, Управління Держпраці у Миколаївській області, Державної служби України з питань праці, Голові Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , Миколаївської обласної ради та Заводському відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1, повідомлення про повне його виконання, вибачення за раніше направлені скарги з неправдивою інформацією в них та відсутністю претензій до лікарні та його керівництва. Стягнути на користь Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради () в рахунок компенсації моральну шкоду в розмірі 55 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 18.06.2018 року, Апеляційним судом Миколаївської області було прийнято постанову про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі ОСОБА_2 і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Даною постановою відповідача поновлено на роботі в Миколаївській обласній клінічній лікарні Миколаївської обласної ради на посаді сестри медичної старшої відділення загальної хірургії з 21.04.2017 року. Стягнуто на користь ОСОБА_2 52 174,56 грн. середнього заробітку під час вимушеного прогулу без врахування податків та обов`язкових платежів. В день проголошення судом постанови, ОСОБА_2 було негайно поновлено на посаді, а наступного робочого дня, 19.06.2018 року перераховано всю суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням суми податків та обов`язкових платежів з доходу фізичних осіб. Рішення було виконано вчасно та повністю. Однак ОСОБА_2 постійно направляє скарги відносно того, що рішення суду не виконується, керівництвом лікарні не виконуються норми законодавства про працю, повністю бездіє та не вживає заходів щодо виявлення всіх винуватців її звільнення, веде себе цинічно та бреше. Такими своїми необґрунтованими та надуманими скаргами та поширенням недостовірної інформації принижує честь, гідність, престиж та ділову репутацію лікарні та нового керівництва. Її дії свідомо спрямовані на зниження престижу лікарні, підрив довіри до її діяльності, до нового керівництва зі сторони співробітників і хворих. Через направлення скарг з недостовірною, перекрученою інформацією щодо виконання рішення та дотримання норм трудового законодавства, призвело до проведення додаткових перевірок, що завдало додаткових психологічних переживань та клопоту всьому керівництву, підірвало довіру до нього та професійну репутацію.

Від відповідача 03.04.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що всі звинувачення представників Миколаївською обласною клінічною лікарнею Миколаївської обласної ради в спричиненні моральної шкоди обґрунтовуються надуманими фактами та не відповідають положенням діючого законодавства. Також звертає увагу на предмет позову в частині захисту честі й гідності по відношенню до позивача і вважає що він є неприйнятним, оскільки вказані поняття стосуються фізичної особи, аж ніяк не юридичної особи.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою суду від 01.11.2018 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 25.01.2019 №136 проведено повторний авторозподіл судової справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Нікітіна Д.Г. та передано на розгляд судді Кузьменко В.В.

Ухвалою суду від 16.05.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача підтримав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У своєму позові Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради просить визнати дії відповідача такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію лікарні.

Разом з цим, аналізуючи вимоги статей 94, 297, 299 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що право на недоторканість честі та гідності мають лише фізичні особи. Право на недоторканість ділової репутації мають як фізична особа, так і юридична особа.

Так, в пункті 4 постанови Пленуму від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України зазначив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Наведене свідчить, що вимога позивача щодо визнання дій відповідача такими, що принижують честь та гідність Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради є некоректною та такою, що не відповідає чинному законодавству.

Що стосується вимоги позивача відносно визнання дій відповідача такими, що принижують, точніше порочать ділову репутацію Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради, суд зазначає таке.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу того, що позивач Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради вважає відповідача ОСОБА_2 такою, що порушує їх ділову репутацію, шляхом розповсюдження недостовірної інформації в своїх скаргах до керівних органів стосовно порушення трудового законодавства відносно неї.

Відповідно до п.6 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» а також Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 40 Конституції України передбачено право кожного направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

Позивач Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради, як особа, відносно якої поширено, як він вважає, недостовірну інформацію, скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , як до особи, яка поширила недостовірну інформацію, шляхом направлення скарг.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати.

Як встановлено судом і вивченням наданих сторонами доказів, відповідач ОСОБА_2 зверталась зі скаргами до відповідних органів щодо порушеного відносно неї позивачем трудового законодавства та невиконання Миколаївською обласною клінічною лікарнею Миколаївської обласної ради рішення суду, які не містили фактів, які підлягають спростуванню.

Враховуючи викладене, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги щодо визнання дій відповідача такою, що порочать ділову репутацію позивача, ця вимога також не може бути задоволена через необґрунтованість, тому у задоволенні позову слід відмовити в цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,12,13,18,258,260,265,268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації лікарні та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя В.В. Кузьменко