Справа №720/669/20
Провадження № 2/720/414/20
19 жовтня 2020 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,
Позивач звернувся з позовом до відповідачів, про визнання втратившим права користування житлом по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 квітня 2020 року за №206751994.
В даному будинку зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не проживають за місцем реєстрації з 2005 року.
Шлюб його сина ОСОБА_5 та невістки ОСОБА_6 припинений 18 березня 2005 року, відповідно до актовому запис №34.
Колишня невістка ОСОБА_6 забрала своїх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та виїхала у 2005 році до Італії.
Реєстрація відповідачів та не проживання в його житловому будинку створює йому незручності та порушує його права вільно розпоряджатися власністю.
В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та суду додатково пояснив, що відповідачі на даний час є повнолітніми особами. В добровільному порядку не бажають знятись з реєстрації з його будинку, хоча в ньому не проживають з 2005 року. Просить задовольнити позов.
Відповідачі будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явились і не повідомили суд про причину своєї неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази суд дійшов наступних висновків.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що вони проживають по сусідству з господарством ОСОБА_9 , його невістка ОСОБА_10 після розірвання шлюбу з сином позивача ОСОБА_11 забрала своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та виїхала у 2005 році до Італії. З того часу вони більш не повертались в цьому господарстві і не проживали.
Матеріалами справи судом встановлено, що житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 квітня 2020 року за №206751994.
Відповідно до довідки №518 та №519 від 23 квітня 2020 року в господарстві по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 але не проживають за даною адресою з 2005 року по теперішній час.
Актом опитування свідків від 24 квітня 2020 року з сільради с. Динівці, Новоселицького району встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають по АДРЕСА_1 з 2005 року по теперішній час.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Об`єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов`язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи у сукупності пояснення сторін, покази свідків, зазначені докази та правовів ши системний аналіз норм права суд дійшов висновку, що відповідачі не проживають по АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, а тому відповідачі за даним позовом підлягає виселенню.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі , ст..405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Сторони можуть ознайомитись з повним мотивованим рішенням суду черезх десять днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.