Єдиний унікальний номер 233/8636/19
Номер провадження 22-ц/804/2820/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/8636/19

Номер провадження 22-ц/804/2820/20

22 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Костянтинівська міська рада

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої рішенням посадової особи місцевого самоврядування

- за апеляційною скаргою Костянтинівської міської ради

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2020 року, повний текст якого складено суддею Мартиненко В.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 23 березня 2020 року, в незазначений у справі час, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

12 грудня 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Костянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої рішенням посадової особи місцевого самоврядування.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що вказану шкоду їй заподіяно внаслідок прийняття незаконного рішення державним реєстратором відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Кущенковою С.О. про державну реєстрацію права власності за іншою особою від 21.02.2017 року №33948240 без достатніх правових підстав, яким позивача було позбавлено права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 . З метою скасування вказаного рішення посадової особи позивач змушена була звертатися до Міністерства юстиції, внаслідок чого вона зазнала майнової шкоди в розмірі 346,32 грн, які вона витратила на проїзд до м. Києва. Крім того, наявність вказаного незаконного рішення спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, втрату нормальних життєвих зв`язків протягом 11 місяців, коли позивач намагалася відновити свої порушені права і вимагало від них додаткових зусиль для організації свого життя.

З врахуванням вищезазначеного, просила стягнути з Костянтинівської міської ради на її користь у відшкодування майнової шкоди 346,32 грн та у відшкодування моральної шкоди 60754,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

23 березня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої рішенням посадової особи місцевого самоврядування задоволено частково.

Стягнуто з Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 346 гривень 32 копійки та у відшкодування моральної шкоди 10000 гривень 00 копійок, а всього 10346 (десять тисяч триста сорок шість) гривень 32 копійки.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Костянтинівської міської ради на користь держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 130 (ста тридцяти) гривень 12 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив та не встановив факт неправомірних дій державного реєстратора Кущенкової С.О., а тому відсутній зв`язок між діями реєстратора та заподіянням шкоди. Крім того, відсутні будь-які підстави та докази для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди (а.с.141-144).

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

06 жовтня 2020 року від позивачки ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому вона зазначила, що вимоги апеляційної скарги не мають під собою правового підґрунтя та не підлягають задоволенню.

Зазначила, що наявність вини підтверджується Наказом № 3373 від 01.11.2019 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», було скасовано рішення державного реєстратора та визнано його незаконним. Крім того у відповіді Міністерства юстиції України № 11747/П-3485/19.1.1 від 11.03.2020 року зазначено, що на виконання п.3 Наказу, протокол № 1 від 04.02.2020 року про адміністративне правопорушення стосовно державного реєстратора ОСОБА_2 у двох примірниках листом Міністерства юстиції України від 11.02.2020 року № 873/19.1.2/20 направлено до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) для подальших дій, зазначене підтверджує незаконність дій реєстратора (а.с.171-172).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 61 100,32 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено.

Наказом Міністерства юстиції України №3373/5 від 01.11.2019 року скаргу ОСОБА_1 від 23.07.2019 року задоволено у повному обсязі. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2019 № 33948240, прийняте державним реєстратором Костянтинівської міської ради Кущенковою Софією Олександрівною. Вирішено скласти стосовно державного реєстратора Костянтинівської міської ради Кущенкової Софії Олександрівни протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною першою статті 166-23 «Порушення порядку, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підставою вказаного рішення став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 06.09.2019 року за №П-13146, відповідно до якого 26.07.2019 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_1 від 23.07.2019 року з вимогою провести перевірку правомірності та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2017 №33948240, прийняте державним реєстратором Кущенковою С.О. стосовно об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Об`єкт) за ОСОБА_3 . Скаржниця обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власницею 1/2 будинку АДРЕСА_1 . Інша частка належала на праві власності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) від 12.07.2019 року скаржниці стало відомо про те, що вказаній 1/2 частині будинку присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1 та власник вказаного домоволодіння, є ОСОБА_3 . При цьому за життя ОСОБА_4 та після її смерті не було виділено в натурі із спільної сумісної власності окрему одиницю майна з правом реєстрації та присвоєнням адреси. Оскільки договір про виділ у натурі частки спільного майна або рішення суду з даного питання відсутні, скаржниця вважає прийняте рішення незаконним та просить його скасувати.

За результатами перевірки оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2017 року № 33948240, на підставі якого державним реєстратором Кущенковою С.О. внесено запис про право власності № 19109377 за ОСОБА_3 на Об`єкт, Комісією встановлено, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно. Так, державним реєстратором Кущенковою С.О. під час прийняття нею оскаржуваного рішення на порушення вимог статей 10, 18, 23, 24, 27 Закону, пунктів 54, 56 Порядку № 1127 (в редакції від 04.02.2017) не перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав, не встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не перевірено інформацію про реєстрацію прав до 2013 року, не встановлено підставу набуття Об`єкта у власність ОСОБА_3 , а також не перевірено наявність документів, на підставі яких було здійснено поділ об`єкта.

При винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з чим погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

Положеннями ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Оскаржуваним рішенням встановлено та підтверджується матеріалами справи, що державним реєстратором Кущенковою С.О. під час прийняття нею оскаржуваного рішення на порушення вимог статей 10, 18, 23, 24, 27 Закону, пунктів 54, 56 Порядку № 1127 (в редакції від 04.02.2017) не перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав, не встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не перевірено інформацію про реєстрацію прав до 2013 року, не встановлено підставу набуття Об`єкта у власність ОСОБА_3 , а також не перевірено наявність документів, на підставі яких було здійснено поділ об`єкта. Таким чином, оскаржуване рішення від 12.07.2019 № 47764244 підлягає скасуванню як таке, що прийняте всупереч законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Крім того, із відповіді Міністерства юстиції України № 11747/П-3485/19.1.1 від 11.03.2020 року вбачається, що на виконання п.3 вищезазначеного Наказу, протокол № 1 про адміністративне правопорушення стосовно державного реєстратора ОСОБА_2 від 04.02.2020 року у двох примірниках листом Міністерства юстиції України від 11.02.2020 року № 873/19.1.2/20 направлено до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) для подальших дій.

Таким чином, вищезазначеними документами була встановлена неправомірність дій державного реєстратора Костянтинівської міської ради Кущенкової С.О.

Відповідно до ст. 56 Конституції України право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підтвердження суми матеріальної шкоди позивачкою ОСОБА_1 надано докази понесених затрат на придбання квитків на потяг з м. Костянтинівка до м. Києва 14.11.2019 року та в зворотному напрямку 15.11.2019 року сукупною вартістю 346,32 грн, які є витратами, які позивач зробила для відновлення свого порушеного права, а саме для отримання наказу Міністерства юстиції України №3373/5 від 01.11.2019 року про скасування відповідного рішення ОСОБА_1 , про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Згідно із положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статті 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Колегія суддів вважає, що позивачка довела факт заподіяння їй протиправними діями державного реєстратора Костянтинівської міської ради Кущенковою С.О. моральної шкоди у виді моральних страждань, які полягають у необхідності неодноразово звертатись до відповідача із заявами, запитами, скаргами, протягом кількох років боротись за відновлення своїх порушених прав, внаслідок чого позивачка не могла спокійно виконувати свою роботу, постійно хвилювалася.

А тому, враховуючи тяжкість та глибину заподіяння, тривалість моральних страждань та їх характер, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 10 000 тис грн.

При визначенні такого розміру моральної шкоди суд першої інстанції виходив із принципу розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки наданих доказів.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи в межах доводів апеляційної скарги норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

Л.П. Никифоряк