ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

27 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 645/5557/16-ц

провадження № 22ц/818/2788/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року в складі судді Федорової О.В. по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду поштою 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про його перегляд.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду - залишено без задоволення.

Повний текст ухвали суду складено 24 січня 2020 року.

На вказане заочне рішення суду поштою 10 березня 2020 року ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку. Апелянтом зазначено, що копію ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення отримано її представником лише 08 лютого 2020 року поштою, та апеляційну скаргу подано в межах 30-денного строку з цієї дати (у перший робочий день).

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 25 березня 2020 року апеляційну скаргу року ОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання заяви про поновлення строку з зазначенням поважних причин пропуску строку з 01 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року та доказів щодо цього, а також доказів щодо дати отримання копії ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, та доплати судового збору у розмірі 426,80 грн з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання ухвали судді 08 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, клопотання про поновлення строку та платіжне доручення про сплату судового збору у вказаному розмірі.

ОСОБА_1 вказала, що 21 січня 2020 року при проголошенні вступної та резолютивної частини ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення її представник ОСОБА_5 присутній не був, отримав її копію поштою лише 08 лютого 2020 року. Вказала, що надати докази щодо зазначених обставин вона не має можливості у зв`язку з карантинними заходами. Зазначила, що з 31 січня 2020 року по 07 лютого 2020 року її представник ОСОБА_5 перебував за межами України, на підтвердження чого надала копії бронювання авіаперельоту.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху повторно та апелянту надано строк 10 днів для надання доказів отримання копії ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення її представником саме 08 лютого 2020 року та заяви про поновлення строку з зазначенням поважних причин пропуску строку з 19 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року і доказів щодо цьогоз дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі було зазначено, що доказів щодо того, що копію ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення отримано представником апелянта саме 08 лютого 2020 року, матеріали справи не містять та до апеляційної скарги їх не надано.

Крім того, у разі отримання копії ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення представником апелянта 08 лютого 2020 року, апеляційна скарга на заочне рішення згідно вимог пункту 13 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України та ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) мала бути подана протягом 10 днів, тобто останнім днем її подання є 18 лютого 2020 року. Однак, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу поштою лише 10 березня 2020 року, тобто з пропуском вказаного строку, та не вказала причини поважності пропуску строку з 19 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року.

На виконання ухвали судді 24 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшла заява про усунення недоліків, у якій він вказав, що копію ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення дійсно отримав 08 лютого 2020 року, на підтвердження чого надав копію листа Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2020 року, копію поштового повідомлення, з якого вбачається, що ним отримано копію ухвали суду 08 лютого 2020 року, та відомості з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження відповідного поштового відправлення.

Також, 24 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов оригінал поштового повідомлення про отримання ОСОБА_5 копії ухвали суду у цій справі 08 лютого 2020 року.

Проте, вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 виконані не в повному обсязі, оскільки причини поважності пропуску строку з 19 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року апелянтом не зазначено.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Пунктом 13 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною 4 статті 231 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналогічні положення містить й частина 4 статті 287 ЦПК України у редакції на час подання апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення ухвалено 30 січня 2017 року, тобто за правилами ЦПК України у редакції 2004 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду - залишено без задоволення.

Копію вказаної ухвали суду отримано представником ОСОБА_1 08 лютого 2020 року, тобто останнім днем подання апеляційної скарги є 18 лютого 2020 року.

Однак, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу поштою лише 10 березня 2020 року, тобто з пропуском вказаного строку, та на виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не вказала причини поважності пропуску строку з 19 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Суд у справі «МПП «Голуб» проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї для цього дії.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України (в чинній редакції) апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, оскільки апеляційну скаргу подано з пропуском строку, тана виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не вказано причини поважності пропуску строку з 19 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року, вважаємо за необхідне відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження у цій справі.

У разі відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Керуючись ч.4 ст.357, ч.4 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2017 року в складі судді Федорової О.В. по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Фрунзенський районний відділ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_5 - представнику ОСОБА_1 400,00 грн, сплачених 10 березня 2020 року за меморіальним ордером № МВ НОМЕР_1 АТ «Альфа-Банк» на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , код отримувача: 37999628, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_5 - представнику ОСОБА_1 426,80 грн, сплачених 06 квітня 2020 року за квитанцією № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк» на розрахунковий рахунок UA0020011, код отримувача: 37999628, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги з додатками (а.с. 140-154), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В. Маміна