Провадження №2-з/521/277/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мурзенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06 липня 2020 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики була повернута заявнику.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2020 року заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики була повернута заявнику.

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій просить суд:

1) вижити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах заявленого позову у розмірі 1585047,05 грн., сплаченого по справі судового збору в сумі 11350 грн. 80 коп., та інші судові витрати у розмірі 18000 грн., що разом складає 1614937 грн. 85 коп. .

В обґрунтування посилаються на те, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1585047,05 грн. за договором позики. Відповідач боржник за договором позики протягом чотирьох років жодного разу не продемонстрував своїх намірів спрямованих на погашення боргу, а навпаки всіляко від цього обов`язку ухилявся, внаслідок чого є всі підстави припускати, що він зробить все, що від нього залежить, щоб уникни повернення грошей у наступному, у тому разу, невиконання вимог закону, відповідач після винесення судом рішення про задоволення позовних вимог, наприклад провівши фіктивне відчуження належному йому майна.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Позивачем у позовній заяві визначено ціну позову у розмірі 1585047 гривень 05 копійок.

Суду не надано доказів на підтвердження того, яке саме майно належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , доказів щодо знаходження грошових коштів на рахунках відповідача, наміру та можливості його відчуження.

Сам факт пред`явлення позову з посиланням на невиконання відповідачем боргових зобов`язань не свідчить безумовно про недобросовісну поведінку відповідача та не може бути єдиним обґрунтуванням для вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу будь-яких обмежень щодо користування та розпорядження належним йому майном.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк.

Головуючий: