н/п 2/490/2468/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

Моторного (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ)

до

ОСОБА_1

про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати у сумі 7870,86 грн.,.витрати на послуги аварійного комісара у сумі 670,00 грн. та судові витрати в розмірі 1500 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 25 жовтня 2012 року о 18:40 год. по вул.. Ульянових в м. Миколаєві, керуючи транспортним засобом Мітсубісі д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом в дворі, допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив ст.124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування на загальну суму 7870,86грн. Посилаючись на наведене та те, що відповідач на момент скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та що позивач як страховик в силу закону здійснив страхову виплату та просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 7870,86 грн. Окрім цього позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 670 грн. та судові витрати в розмірі 1218 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2012 року згідно якої накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами механічних транспортних засобів строком на шість місяців за вчинення правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п.п."а" п.41.1ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Судом досліджено звіт № 163/12/2012 згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2114 реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 9445 грн. 03 коп.

Судом досліджено платіжне доручення №1/1-19120 від 12 лютого 2013 року згідно якого позивач виплатив потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 7870,86 грн.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі п.п 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ж ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зобов`язання позивачем як страховиком було виконано 12.02.2013 року, позивач звернувся до суду 18 грудня 2015 року, тобто строк позовної давності пропущений не був.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 7870,86 грн.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на послуги аварійного комісара, то суд приходить до висновку, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 8 від 05.01.1998 року аварійний комісар - особа, яка з`ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає

кваліфікаційним вимогам. Згідно п. 16 вищезазначеної постанови на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір

заподіяної шкоди.

Позивачем не надано даного аварійного сертифікату, тобто не надано доказів виконання послуг аварійний комісаром.

Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували понесені витрати на правову допомогу, за такого вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 204, 993, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 3,4,12,81,259,262,263,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 7870 (Сім тисяч вісімсот сімдесят) грн. 86 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя