26.10.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючого судді Лєдньова Д.М.
з участю секретаря с/з Вольської К.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю треьтої особи - управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2020 року.
В належній позивачу квартирі є зареєстрованим місце проживання відповідача - ОСОБА_3 , яка є попереднім власником помешкання.
Позивач посилається на те, що їй як власнику квартири чиняться перешкоди у реалізації права власності, а тому, на підставі ст. 391 ЦК України просить визнати особу такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позивачем в судове засідання надано заяву про можливість слухання справи у її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник третьої особи про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Справа слухалась у відсутності учасників, з ухваленням заочного рішення згідно зі ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Позивач - ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2020 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою у спірній квартирі з 17.06.1988 року. На час вирішення спору особа фактично не проживає у помешканні, що підтверджується актом про не проживання, складеного ЖБК «Полісся» 12.05.2020 року.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статі 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч.1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
З аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку, що право на проживання обумовлюється існуванням певних підстав, зокрема: наявність права власності, належність до члена сім`ї власника (ст. 156 ЖК України); угода між власником та мешканцем (ст.ст. 158, 162 ЖК України), та пов`язане із цим фактичне оселення у помешканні. В останніх випадках право на проживання осіб є похідним від права власника на володіння, користування та розпорядження майном.
Як зауважувалось вище, право власності в порядку укладення цивільно-правової угоди набуте позивачем - ОСОБА_1 , яка внаслідок реєстрації місця проживання відповідача зазнає перешкод у вільному користуванні майном.
Судом на встановлено існування підстав для забережня права на проживання у спірному помешканні відповідачем.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
За положенням ч.1 ст. 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Суд приходить до висновку, що права позивача є порушеними, вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 141, 258-289 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Лєдньов Д.М