Справа № 405/6877/16-ц
Провадження №2/405/1166/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.

за участю учасників справи:

представника позивача Безверхої І.П.

та представника відповідача адвоката Тупало М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницький цивільну справу № 405/6877/16-ц за позовом акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» 21.09.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення в порядку ст.625 ЦК України заборгованості за невиконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №2-148/2011 від 11.11.2011 року, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 20.10.2006 року між АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 586, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 29 359,80 доларів США, з відсотковою ставкою 11,5% річних, відповідно до п.п 1.5, 1.1 кредитного договору, строком на 84 місяці, термін остаточного погашення кредиту 20.10.2013 року. Відповідно до п. 1.3 договору кредит був наданий шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару ТОВ «Автохаус Атлант-М», на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення оплати за автомобіль Фольксваген Джетта номер кузова НОМЕР_1 згідно договору купівлі-продажу № 103156 від 18.10.2006 року, рахунок-фактура № А00001816 від 23.09.2006 року.Пунктами 3.3.3, 3.3.4 договору передбачено, що позичальник зобов`язався повернути кредит в сумі 29 359,80 доларів США. Останнє погашення кредиту та сплату відсотків здійснити не пізніше 20.10.2013 року. Крім того, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, а її спадкоємцями визнано: батька спадкодавці ОСОБА_1 , 1936 року народження, матір ОСОБА_3 , 1938 року народження та доньку ОСОБА_4 , 1999 року народження. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2011 року позовні вимоги банку до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 79 427,64 грн. задоволено частково, в частині стягнення боргу саме з ОСОБА_1 , при цьому, рішення суду, яке набрало законної сили 20.03.2012 року, добровільно відповідачем не виконано та відповідач погашав суму боргу по рішенню суду частинами в порядку виконавчого провадження та останній платіж було здійснено 23.11.2015 року. Позивач вважає, що його права були порушені і він має право на відшкодування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахованих інфляційних витрат на суму боргу в розмірі 79 427, 64 грн. та трьох процентів річних.

З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 120 820, 77 грн., з якої: 82 720,94 грн. інфляційні витрати та 38 099,83 грн. 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2017 року (головуючий суддя Шевченко І.М.) позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 120 820,77 грн. та судові витрати по справі в сумі 3 053,15 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2017 року, - скасовано. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2017 року, - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2019 року зазначену справу розподілено судді Івановій Л.А.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 листопада 2019 року прийнято до провадження зазначену цивільну справу №405/6788/16-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

При цьому, під час нового розгляду справи представником позивача АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» Безверхою І.П. (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02.02.2018 року, зареєстровано в реєстрі за №113) подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за невиконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №2-148/2011 від 11.11.2011 року у розмірі 27 330,22 грн., що складається з 3% річних в розмірі 4 092,75 грн. та інфляційних витрат в розмірі 23 237,47 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 053,15 грн.

Представник позивача АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» Безверха І.П. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Тупало М.П. (діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 24 січня 2020 року, укладеної з опікуном недієздатної особи ОСОБА_1 ОСОБА_5 , та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1002145 від 24.01.2020 року) в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені до відповідача ОСОБА_1 не визнав, зазначивши, на обґрунтування заперечень, що відповідач ОСОБА_1 є недієздатною особою, якому на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м.Кіровограда №58 від 21.07.2016 року призначено опікуна Куряту І.І., на підставі чого відповідач як недієздатна особа не може бути суб`єктом правовідносин, та доказів звернення позивача з зазначеними вимогами до опікуна недієздатної особи позивачем не надано. Також зазначив, що рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2011 року виконано в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін,дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, на підставі чого суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 20 березня 2012 року (справа №2-148/2011)стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг за кредитним договором в розмірі 79 427 грн. 64 коп.

При цьому, зазначеним судом рішенням встановлено, що 20 жовтня 2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №586, за умовами якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 29 359,80 доларів США зі сплатою 11,5% відсотків річних строком до 20 жовтня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 померла, та її спадкоємцями першої черги за законом є батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , при цьому, згідно з розрахунком заборгованості, за життя ОСОБА_2 мала заборгованість за кредитним договором в сумі 220 917 грн. 08 коп.

Після смерті ОСОБА_2 її батько ОСОБА_1 добровільно сплачував кредитні зобов`язання та всього ним було сплачено 141 489 грн. 44 коп., з яких 78 007, 09 грн. погашення кредиту + 63 482, 35 грн. погашення відсотків) та на дану суму зменшено борг, який склався після смерті позичальника, та сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 79 427 грн. 64 коп. (220 917, 08 141 489, 44).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, зазначене рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2011 року, набрало законної сили 20 березня 2012 року та відповідно до вимог ст.18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Судом також встановлено, що на виконання зазначеного судового рішення Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 09 квітня 2012 року було видано виконавчий лист та постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2012 року (ВП №32232459) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-148/11, виданого 09.04.2012 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ДОБУ» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» борг за кредитним договором в сумі 79 427, 64 грн.

Листом від 02 вересня 2016 року за вих.№17-10/1780 філія Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомив ОСОБА_5 як законного опікуна ОСОБА_1 , що останнім за рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2012 року сума боргу сплачувалася частинами до 23 листопада 2015 року в порядку виконавчого провадження, на підставі чого, та в порядку ст.625 ЦК України Банк запропонував ОСОБА_5 , як законному опікуну ОСОБА_1 спадкоємця ОСОБА_2 , повернення всієї суми боргу на загальну суму 120 820, 77 грн., з якої 82 720, 94 грн. інфляційних втрат та 38 099, 83 грн. нарахованих 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, що, в свою чергу, залишено без розгляду.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» як на підстави позовних вимог зазначив, що заборгованість за рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2012 року відповідачем ОСОБА_1 погашалася частинами на стадії виконавчого провадження та останній платіж було внесено відповідачем 23 листопада 2015 року, на підставі чого позивач вважає, що його права були порушені і він має право на відшкодування відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахованих інфляційних витрат та суму боргу в розмірі 79 427, 64 грн. та 3% процентів річних.

З огляду на зазначене, та посилаючись на положення ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за невиконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області № 2-148/2011 від 11.11.2011 року у розмірі 27 330, 22 грн., що складається з 3% річних в розмірі 4 092,75 грн. та інфляційних витрат в розмірі 23 237,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за період з 25.10.2013 року по 23.11.2015 року.

При цьому, судом відзначається наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується обов`язок боржника з такої сплати.

Крім того, при розгляді справи №686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року відійшла від правових позицій, висловлених Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року в справі № 6-2759цс15 та сформувала свою правову позицію зазначивши, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором, невиконання якого зумовлює застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що наслідком прострочення відповідачем грошового зобов`язання може бути стягнення з останнього в порядку ч.2 ст.625 ЦК України встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також 3% проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, вимога позивача про стягнення трьох відсотків річних та суми інфляційних втрат, - не суперечить Закону.

При цьому, судом також встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовано стороною позивача, що рішенням виконавчого комітету Ленінського районної у місті Кіровограді ради від 21 липня 2016 року №58 «Про призначення ОСОБА_6 » призначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном над недієздатним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 ЦК України)

За змістом ст.ст. 41, 60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України).

Суб`єктом правовідносин може бути індивідуальний суб`єкт права (фізична особа), який бере участь у конкретних правовідносинах, реалізує свої суб`єктивні права та юридичні обов`язки, при цьому, щоб бути учасником правовідносин індивідуальний суб`єкт права повинен мати правосуб`єктність здатність бути суб`єктом права, складовими якої (правосуб`єктності) є правоздатність, дієздатність та деліктоздатність.

Правоздатність це передбачена нормами права здатність мати суб`єктивні права та виконувати юридичні обов`язки. Дієздатність це передбачена нормами права здатністьфізичної особи своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, окрім того, це також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов?язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Деліктоздатність це здатність суб`єкта нести юридичну відповідальність за невиконання обов`язків або за вчинення різних правопорушень.

Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи визначається як здатність мати цивільні права та обов`язки.

Як учасник цивільних відносин фізична особа здатна мати обов`язки (ч.5 ст.26 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність фізичної особи визначається як здатність фізичної особи, яка досягла повноліття, особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді.

Цивільний процесуальний закон загалом встановлює обмеження в доступі до суду для особи, визнаної недієздатною, і позбавляє її права на особисте звернення до суду з будь-яких питань й відповідно опікун як законний представник недієздатної особи повинен вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів недієздатної особи.

Визначення відповідача (-ів), предмета та підстав позову є правом позивача, разом з тим установлення належності відповідача (-ів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів, при цьому, суд, з урахуванням принципу диспозитивності, не має права проводити заміну неналежного відповідача належним чи залучення співвідповідача з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, залучення до участі у справі законного представника опікуна недієздатної особи відповідача по справі, - не заявлялось, на підставі чого в задоволенні позову позивачу АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення в порядку ч.2 ст.625 ЦК України заборгованості за невиконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №2-148/2011 від 11.11.2011 року у розмірі 27 330, 22 грн., яка складається з 3% відсотків річних в розмірі 4 092, 75 грн. та інфляційних втрат в розмірі 23 237, 47 грн., - слід відмовити.

Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, враховуючи, що позивачу АТ «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 3 053 грн. 15 коп. слід залишити по фактично понесеним останнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст. ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку ст.625 ЦК України заборгованості за невиконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №2-148/2011 від 11.11.2011 року у розмірі 27 330, 22 грн., яка складається з 3% відсотків річних в розмірі 4 092, 75 грн. та інфляційних втрат в розмірі 23 237, 47 грн., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова