ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №496/3234/19

Апеляційне провадження №22-ц/813/6319/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року, постановлене під головуванням судді Бурана В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2019 році ОСОБА_4 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 (мати), треті особи: служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина. Спадкоємцями, крім неї, є рідні брати-відповідачі по справі.

20 серпня 2019 року вона звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька, однак державним нотаріусом Шевченко Ю.А. була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо неможливості прийняття спадщини з причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Стверджує, що від спадщини не відмовлялася, а строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, через те, що має тривалу, рецидивну варикозну хворобу ніг, якою хворіє понад 6 років, а також у зв`язку хворобою суглобів її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого вона виховує самостійно.

Зазначала, що відповідачі, які прийняли спадщину, не дають письмової згоди на прийняття нею спадщини.

Посилаючись на викладене, просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька, терміном два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили (а.с.2-3,21-24).

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька без поважних причин.

Представники третіх осіб свого ставлення до позову не висловили.

Зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Судове рішення мотивовано тим, що у зв`язку з хворобою позивач об`єктивно не могла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що й призвело до пропуску строку звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Здійснення позивачу операції на ногах, за діагнозом зазначеним в наданих документах, значно ускладнила життя позивача, оскільки беззаперечно потребувало додаткових зусиль та реабілітації після перенесеної операції (а.с.98-100).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- 06 жовтня 2018 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні у клініці Інто-Сана і за лікування батька відповідач ОСОБА_1 сплатив 37 290 грн.(а.с.129-138);

- на підтвердження понесених витрат за поховання батька ОСОБА_1 витратив 49 680 грн., копії квитанцій надано до апеляційної скарги (а.с.128);

- на поховання та поминальні обіди (9 днів, 40 днів, півроку, рік) ОСОБА_1 витратив всього10 000 доларів США, на яких була присутня ОСОБА_4 ;

- на сімейній нараді спадкоємці домовилися про те, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звертається ОСОБА_1 , враховуючи, що частка кожного з спадкоємців складає 1/3 ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_4 грошову компенсацію, а неповнолітньому ОСОБА_3 передає у власність трикімнатну квартиру з гаражем, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за належні їм частки;

- виконуючи домовленість спадкоємців, ОСОБА_1 у травні 2019 року передав ОСОБА_4 2000 доларів США, а в подальшому, 01 липня 2019 року, 8 000 доларів США, повністю виплативши грошову компенсацію за 1/3 частку спадщини за домовленістю;

- строк на звернення позивача до нотаріуса сплив 06 квітня 2019 року, однак вона будучи присутня на похоронах та поминальних обідах у с. Василівка також у день, коли спливав 6-тимісячний термін на звернення до нотаріуса - отримавши грошову компенсацію у травні та липні 2019 року, запрошуючи 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 з дружиною на день народження свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нікому не повідомила, що вже 05 серпня 2019 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини;

- суд першої інстанції не надав належної оцінки медичним документам, які підтверджують стан здоров`я, через який позивач не могла вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Усі медичні документи, які надані нею ніяким чином не підтверджують неможливість ОСОБА_4 звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк, а лише свідчать про те, що ОСОБА_4 вводить суд в оману, звернувшись до нотаріуса лише після повного розрахунку грошової компенсації за належну їй частку;

- з наданих до суду документів ніяким чином неможливо зробити висновок, що ОСОБА_4 пропустила строк на звернення з поважної причини. Коли вона мала бажання вона виїзжала за межі м.Одеси і тому мала можливість звернутися до нотаріуса, також не виключна можливість звернутися з заявою про прийняття спадщини поштовим звязком;

- висновок суду, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 об`єктивно не могла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не відповідає вимогам закону тому, що у відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України надання додаткового строку для подання заяви застосовується якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

- ОСОБА_4 на протязі всього строку після смерті батька до звернення з пропущеним строком до нотаріуса працювала, не була обмежена у русі, не знаходилася на стаціонарному лікуванні, неповнолітній син ОСОБА_4 знаходиться у футбольній команді, систематично приймає участь у змаганнях і його хвороба це лише наслідок фізичних перевантажень, а не необхідність у сторонньому догляді за ним (а.с.106-113).

Правом відзиву позивач та її представник не скористались.

Представник неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 та представники третіх осіб в судове засідання, призначене на 13 жовтня 2020 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_6 , його представника, а також представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з хворобою позивач об`єктивно не могла звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що й призвело до пропуску строку звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , не залишивши заповіту, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, та який був батьком ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 (а.с.27,75,79, 82-83).

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є сини ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 .

В силу ч.1 ст.1241 ЦК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на обов`язкову частку у спадщині.

Як вбачається з копії спадкової справи №211/2019, 25 березня 2019 року до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в заяві зазначив, що він є спадкоємцем після смерті батька, а інших спадкоємців не має (а.с.69,75-76).

05 серпня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька.

У той же день, 05 серпня 2019 року, державний нотаріус Шевченко Ю.А. письмово повідомила заявниці про те, що вона пропустила строку для прийняття спадщина та не надала докази про фактичне прийняття спадщини після смерті батька. Крім того, ОСОБА_4 було роз`яснено, що вона не позбавлена права звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а також про встановлення факту прийняття спадщини (а.с.85).

19 серпня 2019 року ОСОБА_4 повторно звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька (а.с.86).

20 серпня 2019 року державним нотаріусом Шевченко Ю.А. видана постанова про відмову ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії з причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.28).

Згідно пояснень позивача, вона у період відкриття спадщини дотепер працює медичною сестрою у Багатопрофільному медичному центрі Університетської клініки №1 Одеського національного медичного університету (далі БМЦ ОНМедУ) у відділенні інвазійних методів діагностики та лікування хірургічних та ангіохирургічних захворювань.

Матеріали справи містять медичну документацію, видану саме БМЦ ОНМедУ, згідно якої ОСОБА_4 має варикозне захворювання ноги тощо (а.с.31,32,33,54,55).

Крім того, згідно медичних довідок КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер`ООР» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має захворювання суглобів (а.с.29,30).

Матеріали справи не містять доказів, що у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року позивач ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 знаходились на стаціонарному лікуванні.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року №6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16.

Згідно матеріалам справи строк на звернення позивача до нотаріуса сплив 06 квітня 2019 року до якого вона звернулась лише 05 серпня 2019 року (а.с.2-3).

Як зазначалось вище, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_4 з дня смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 до 06 квітня 2019 року знаходилась на стаціонарному лікуванні, була тяжко хвора, що позбавляло її подати у шестимісячний строк заяву до нотаріуса про прийняття спадщини особисто чи направити її поштою.

Надані медичні документи не свідчать про неможливість позивача фізично прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини чи для направлення такої заяви засобами поштового зв`язку, чи неможливість запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.

Наявність у позивача хронічних захворювань не є поважними причинами пропуску вказаного строку та не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу ОСОБА_4 у встановлений законом строк, звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст.1272 ЦК України, оскільки поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5).

Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з часу відкриття спадщини з 06 жовтня 2018 року по 06 квітня 2019 року позивачка не надала, тому колегія суддів вважає, що спадкоємиць своєчасно спадщину не прийняла, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняла дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Доводи позивача про те, що вона має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який потребує постійного догляду до уваги не приймається, оскільки зазначені обставини не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили ОСОБА_4 вчасно здійснити своє право на подання такої заяви, та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Консультаційний висновок спеціаліста - КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» ООР» вказує на те, що позивач звернулась до лікаря 13 вересня 2019 року, тобто після отримання відмови нотаріуса, оскільки 6-ти місячний термін сплив 06 квітня 2019 року (а.с.29).

Крім того, представник ОСОБА_4 в апеляційному суді показала, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, тобто має чоловіка, який міг би, у разі необхідності, доглянути їх неповнолітнього сина. Докази про те, що ОСОБА_4 виховує сина сама суду не надано.

Таким чином, будь-яких належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, у відповідності до положень ст.77-80 ЦПК України матеріали справи не містять і такі не надані апелянтом суду апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені ОСОБА_4 вимоги про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини є безпідставними, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки апелянтами не надано докази про грошову компенсацію ОСОБА_1 ОСОБА_4 за її частку у спадщині.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Біляївська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: