Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/3920/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шипова Кирила Юрійовича про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

22.04.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 442211грн. 06 коп.

Одночасно з подачею позову, представник позивача подав заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту і встановлення заборони відчуження на все майно та кошти (в тому числі на банківських рахунках) ОСОБА_2 , в межах ціни позову 442211,06 грн., в тому числі, але не виключно на: частку земельної ділянки у праві спільної сумісної власності, зареєстровану на ім`я ОСОБА_3 , площею 0,1 га, кадастровий номер № :07:013:0438, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки Mercedes-Benz, 2001 року випуску, модель А-170, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Дана заява мотивована тим, що дії та поведінка відповідача щодо неповернення коштів, неотримання вимог про повернення коштів та невжиття жодних дій щодо повернення отриманих коштів, свідчать про відсутність у ОСОБА_2 наміру погашати заборгованість перед позивачем, що вказує на ризик ускладнення або неможливість виконання судового рішення про стягнення коштів у майбутньому. Також, позивач припускає, що відповідач могла придбати автомобіль на отримані від позивача кошти, а також є підстави вважати, що відповідач може відчужити автомобіль з метою уникнення звернення стягнення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладених заявником обставин, та наданих доказів на підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В даному випадку, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб є ефективним захистом прав сторони по справі, проте суд вважає, що вимога, щодо накладення арешту на частку земельної ділянки у праві спільної сумісної власності, зареєстровану на ім`я ОСОБА_3 , площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не підлягає до задоволення, оскільки в матеріалах заяви міститься лише інформаційна довідка, сформована на ім`я ОСОБА_3 , який не є учасником справи, відсутні відомості перебування відповідачки та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, а тому неможливо зробити висновок щодо перебування даної земельної ділянки у спільній сумісній власності. Також, заявник необґрунтовано просить суд накласти арешт на все майно та кошти (в тому числі на банківських рахунках) відповідача, не зазначаючи необхідних при цьому даних: яке майно, його вартість, які грошові кошти, номера банківських рахунків, розмір коштів, їх призначення. А отже, неможливо з`ясувати питання щодо співмірності зазначеного виду забезпечення позову з заявленими вимогами. Також, не підлягає до задоволення вимога про встановлення заборони відчуження, оскільки відсутні правові підстави для задоволення таких вимог. Крім того, арешт майна це і є тимчасове, до скасування у встановленому ЦПК України порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження майном. Арешт майна - це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до завершення розгляду спору, а тому є зайвим встановлення заборони на відчуження майна.

Судом враховано, що забезпечення позову шляхом арешту рухомого майна, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом арешту авто, жодним чином не позбавляє власника права власності чи права володіння цим майном.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту майна, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд вважає, що підлягає до задоволення вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, власником якого є відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шипова Кирила Юрійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Mercedes-Benz А 170 CDI, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяО. Я. Ярмола