Справа № 585/1828/20
Номер провадження 2/585/710/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Євлах О.О., за участі: секретаря судового засідання - Рибіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

до

відповідача ОСОБА_3 ,

вимоги позивача: про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 29 липня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільного сумісного власністю та поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А» з господарськими будівлями і спорудами: гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г», сараю літ. «Б-1»; ворота літ. «№»; огорожа літ. «№1» та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0704 га, кадастровий номер :07:024:0021 за адресою: АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частку: житлового будинку загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А»; гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г»; сараю літ. «Б1»; ворота літ. «№»; огорожа «№ 1», та на 1/ 2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0704 га, кадастровий номер :07:024:0021, розташованих по АДРЕСА_2 .

2. Позов обґрунтувала тим, що 25 вересня 1982 року вона та відповідач ОСОБА_1 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу, а саме: з 1982 року, вона фактично почала проживати у будинку АДРЕСА_1 , який належав батькам відповідача. У 1994 році вони з чоловіком, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та проживаючи разом, розпочали будівництво власного будинку АДРЕСА_2 , а також господарських будівель та споруд на території земельної ділянки, де також був розташований будинок АДРЕСА_2 . Будівництво будинку, господарських будівель і споруд здійснювалось за їх з відповідачем спільні кошти, та було фактично завершено у 1998 році. Новобудові було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 . Однак, будинок в експлуатацію на той час здатний не був, хоча фактично вони почали в ньому проживати. З 19.10.1999 року по теперішній час вона зареєстрована в спірному будинку. 02.11.2006 року на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 21.09.2006 р. відповідач ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку 0, 0704 га, яку виділено із земельної ділянки, належної його батькам та зареєстровано адресу: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_3 було зареєстроване 22 жовтня 2015 року в Реєстраційній службі Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А»; гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г»; сараю літ. «Б1»; ворота літ. «№»; огорожа «№ 1»; форма власності - приватна, власник - ОСОБА_3 . Земельна ділянка площею 0, 0704 га, за адресою: АДРЕСА_2 , також перебуває у власності ОСОБА_3 . З вищевказаного вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно було набуте її колишнім чоловіком ОСОБА_3 під час шлюбу з нею, а саме: 01.11.2006 року та 22.10.2015 року, а тому відповідно являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З 1982 року, тобто з моменту укладення шлюбу, і до 2002 року вона була офіційно працевлаштована в ДНЗ № 13, де отримувала офіційну заробітну плату. Тобто, на час будівництва мала стабільну заробітну плату, яка витрачалася на потреби їх сім`ї та будівництво будинку. 22 січня 2019 року шлюб між ними було розірвано.

3. Відповідач заперечень проти позову не висловив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, розгляд справи просив проводити без його участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що 25 вересня 1982 року сторони зареєстрували шлюб.

7. Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 22.01.2019 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 13).

8. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 02.11.2006 року, на підставі рішення 4 сесії 5 скликання Роменської міської ради від 21.09.2006 р., ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0, 0704 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 59 10700000:01:028:0203 (а. с. 16).

9. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_3 було зареєстроване 22 жовтня 2015 року в Реєстраційній службі Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а. с. 14).

10. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А»; гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г»; ворота літ. «№»; огорожа «№ 1»; форма власності - приватна, власник - ОСОБА_3 . Земельна ділянка також перебуває у власності ОСОБА_3 (а. с. 15).

11. Згідно листа ПП «Роменекс - Л» від 22.07.2020 р. ринкова вартість 1/ 2 частки житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , може складати 147000 грн.; земельної ділянки за цією адресою: 10700 грн. (а. с. 17).

12. Згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 виготовлено 21 вересня 2015 року, замовником вказано ОСОБА_3 (а. с. 18-21).

13. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_2 , вбачається, що за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а. с. 22-26).

V. Норми права.

14. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК.

Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 22 КпШС (в редакції 1969 р.) майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння користування та розпорядження цим майном.

Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

15. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

VI. Оцінка суду.

16. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі було збудовано житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також набуто у власність земельну ділянку за цією адресою з кадастровим номером :01:028:0203, відповідач не заперечує, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка за цією адресою є спільною сумісною власністю подружжя та не заперечує з приводу її поділу на дві рівні частини. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Тому суд приходить до висновку про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А» з господарськими будівлями і спорудами: гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г», ворота літ. «№»; огорожа літ. «№1», та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0704 га, кадастровий номер :01:028:0203, за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, слід визнати за позивачем право власності на 1/ 2 частку: житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А»; гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г»; ворота літ. «№»; огорожа «№ 1», та на 1/ 2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0704 га, кадастровий номер :01:028:0203, за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо позовних вимог позивача про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сараю літ. «Б1» за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнання за позивачем право власності на його 1/ 2 частку, то цей об`єкт нерухомості відсутній у правовстановлюючих документах, наданих сторонами. Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

17. У заяві до суду позивач просить судові витрати по справі покласти в понесених ними розмірах.

Відтак, судовий збір слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

1. Позов ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Цимбал Володимир Іванович, до ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

2. Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А» з господарськими будівлями і спорудами: гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г», ворота літ. «№»; огорожа літ. «№1», та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0704 га, кадастровий номер :01:028:0203 за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частку: житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 96, 8 кв.м., житловою площею 55, 8 кв.м. літ. «А»; гаражу літ. «Б»; сараю літ. «В»; гаражу літ. «Г»; ворота літ. «№»; огорожа «№ 1», та на 1/ 2 частку земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 0704 га, кадастровий номер :01:028:0203, за адресою: АДРЕСА_2 .

4. В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах