н/п 2/490/1548/2020 Справа № 490/9444/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 жовтня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
01.11.2019 року позивачі звернулися до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача, в якому просять суд визнати останнього таким, що втрати право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 В обґрунтування вимог посилаються на те, що відповідач з 2013 року відсутній за вказаною адресою без поважних причин, не цікавиться будинком, не бере участі в його оплаті.
Позивачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, паро дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Згідно Договору дарування житлового будинку разом із земельною ділянкою від 19 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Власоовю С.Я. за реєстр. №423, ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частці кожний житловий будинок за АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою за АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки сектору соціально-економічного розвитку мкр. Варварівка №976 від 29.10.2019 р., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована 02.02.1989 р. ОСОБА_4 , племінник ОСОБА_3 , 1988 р.н. з 08.11.2005 р. та племінник ОСОБА_5 , 1982 р.н. з 30.08.2000 р.
З 2013 року відповідач не проживають за місцем своєї реєстрації. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачі сплачують самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримують.
Факт не проживання відповідача з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачами при подачі позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва Гуденко О.А.