Провадження № 2-о/643/58/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.

представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованих осіб - Безклітної Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , зацікавлені особи: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Цалка Грузинської РСР . З 1975 року проживав у м.Харкові та навчався у Першому Харківському індустріально-педагогічному технікумі, який закінчив у 1980 році, про що йому було видано 14.04.1980 року диплом. Під час навчання у 1978 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , 1951 року народження, та проживав разом з дружиною та її батьком ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 . 06.11.1991 року, він купив 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 , зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою та постійно проживає там по даний час. Шлюб з ОСОБА_4 було розірвано, та 10.07.1992 року, він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у Московському ЗАГС м.Харкова. У 1979 році йому було видано паспорт громадянина СРСР відділом внутрішніх справ Фрунзенського району м.Харкова, та до вказаного паспорту було внесено запис про його прописку за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні договору купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями 06.11.1991 р. нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори встановив його особу за вказаним паспортом, та в договорі купівлі-продажу вказав його місце проживання відповідно до прописки в паспорті за адресою: АДРЕСА_1 . 04.02.1994 року відділом внутрішніх справ Московського райвиконкому м.Харкова, йому було видано новий паспорт, на бланку зразка 1974року, у зв`язку з втратою останнього. У вказаному паспорті органом, який його видав було проставлено штамп з написом «Україна» та штамп МВС України. Також до паспорту було внесено запис «прописку» постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . У 2019 році, він звернувся до Московського районного відділу у м.Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області з заявою про обмін паспорта на бланку зразка 1974 р., на паспорт громадянина України. Листом від 25.07.2019р. за №6317-3292/6317-19 йому було повідомлено, що провадження по справі за його заявою про оформлення належності до громадянства України відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» припинено. Вивченням справи встановлено, що у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на його ім`я серії НОМЕР_1 , виданого 04.02.1994 р. ВВС Московського РВК м.Харкова відсутня відмітка ким та коли проставлено штамп «Україна». У зв`язку з чим прийнято рішення щодо оформлення належності до громадянства України не вбачається можливим. Документи про заміну паспорта де була вказана інформація про його постійне місце проживання станом на 24.08.1991 року в архівах ДМС не збереглись. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно йому для встановлення факту належності до громадянства України.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні 25.02.2020 року підтримав заяву та просив її задовольнити з підстав викладених у ній. В судове засідання, призначене на 14.04.2020року не явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності заявника.

Представник заінтересованих осіб Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області - Безклітна Г.М. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Рішення просила прийняти на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованих осіб, свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Цалка Грузія, про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 /а.с.9/.

Заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року.

Суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується:

- копією диплома НОМЕР_3 виданого 17.04.1980 року, відповідно до якого ОСОБА_2 навчався у Першому Харківському індустріально-педагогічному технікумі, з 1975 року, та який закінчив у 1980 році /а.с.10/;

- копією актового запису про укладення шлюбу №925 від 10.07.1992, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , у якому містяться відомості про те, що документом, який посвідчує особу ОСОБА_2 є паспорт НОМЕР_4 виданий Фрунзенським ОВД м. Харкова 28.07.1980 року, та відмітка про актовий запис про розірвання ОСОБА_2 шлюбу №91 від 10.02.1981 року Фрунзенським відділом ЗАГС м. Харкова /а.с.58/;

- копією виписки з реєстру для реєстрації нотаріальних дій №3, в якому державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори було виконано запис за р.№3532 від 06.11.1991року про посвідчення договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , в якому вказано документ, що встановлює особу громадянина ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_4 виданий Фрунзенським ОВД м. Харкова 28.06.1980 року;

- копією заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР на ім`я ОСОБА_2 . Форма №1, відповідно до якої місце проживання заявника значиться: АДРЕСА_2 ;

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_2 з 1976 року, вони разом навчалися. Він постійно з 1976 року по теперішній час проживає та працює у м. Харкові.

Як вбачається з листа від 25.07.2019р. за №6317-3292/6317-19, ОСОБА_2 було повідомлено, що провадження по справі за заявою про оформлення належності до громадянства України відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЗУ «Про громадянство України» припинено. Вивченням справи встановлено, що у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на його ім`я серії НОМЕР_1 , виданого 04.02.1994 р. ВВС Московського РВК м.Харкова відсутня відмітка ким та коли проставлено штамп «Україна». У зв`язку з чим прийнято рішення щодо оформлення належності до громадянства України не вбачається можливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 259, 264, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 / АДРЕСА_2 /, зацікавлені особи: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області /м.Харків, вул. Римарська, 24/, Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області /м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 25А/ про встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М.Довготько