Провадження № 2/752/1790/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.03.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.05.2014 року ОСОБА_1 підписана заява №б/н, за умовами якої відповідач мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає Договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами.

Позивач посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок для користування яким він отримав кредитну картку та встановлено 300,00 грн кредитного ліміту.

Крім того, відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору та погашати кредит і проценти, шляхом внесення коштів на картковий рахунок в розмірі не меншому мінімального обов`язкового платежу.

В обґрунтування позову Банк зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 31.07.2017 року в розмірі 18 489,06 грн, з яких: 299,69 грн - заборгованість за кредитом; 13 332,75 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 500,00 грн - заборгованість за пенею; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 856,62 грн - штраф (процентна складова).

10.10.2017 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

25.04.2018 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

04.09.2018 року заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 132,44 грн.

01.11.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення.

31.01.2019 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення задоволено - заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04.09.2018 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10.06.2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначає, що відповідачем не надано доказів, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, а долучені умови та правила не містять підпису відповідача. Вказує, що матеріали справи не містять інформації про те, що саме з долученими до позову тарифами та умовами і правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, при підписанні анкети-заяви.

Також відповідач зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по картці було вчинено 27.05.2014 року, що свідчить про пропуск строків позовної давності.

09.07.2019 року на адресу суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій щодо виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії вчинено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку відповідача останній платіж з погашення заборгованості за договором, укладеним між АТ «КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 , здійснено 27.05.2014 року у сумі 260,00 грн.

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості з відповідача 17.08.2017 року, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ «КБ «Приватбанк» з підстав пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Згідно із ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя