Справа № 450/401/20 Провадження № 2/450/899/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Білецька А. І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Агроторгового селянського Товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигород», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Звенигородська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що на підставі Ордера на службову квартиру АДРЕСА_2 , виданого Агроторговим селянським Товариством з обмеженою відповідальністю «Звенигород» на підставі рішення Агроторгового селянського Товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигород» від 21.12.1995 року, його батько, ОСОБА_2 , та позивач, ОСОБА_1 , отримали право заняття житлової площі, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що разом із батьком, ОСОБА_2 , фактично проживає у вказаному будинку ще з 1995 року. 05.04.2000 року ОСОБА_2 припинив працювати у Агроторговому селянському Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 . Мати позивача, ОСОБА_3 , померла раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №5646, станом на 29.12.2012 року відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 відсутні. Позивач стверджує, що вже тривалий час, більше 15 років він та його батько (після припинення його трудових відносин із Агроторговим селянським ТзОВ «Звенигород») проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №61 від 21.01.2020 року, а отже, згідно з ст. 344 ЦК України, можуть просити про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, тому позивач змушений звертатись до суду для реалізації своїх прав.

07.02.2020 року провадження у справі відкрито.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в підготовче судове засідання не з`явився проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії Ордера на службову квартиру АДРЕСА_2 , виданого Агроторговим селянським Товариством з обмеженою відповідальністю «Звенигород» на підставі рішення Агроторгового селянського Товариства з обмеженою відповідальністю «Звенигород» від 21.12.1995 року, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали право заняття житлової площі, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорта від 17.02.2016 року вбачається, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 33,9 кв.м., житлову 17,5 кв.м.

З копії паспорта ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданого Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області від 11.11.2005 року, вбачається, що з 11.11.2005 року його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідки Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №61 від 21.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 з 1995 року і до дня смерті, та ОСОБА_1 з 1995 року і на момент видачі довідки, проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії трудової книжки ОСОБА_2 , вбачається, що він припинив працювати у Агроторговому селянському Товаристві з обмеженою відповідальністю «Звенигород» з 05.04.2000 року.

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 21.02.2013 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 12.02.2007 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

З копії довідки №1259 від 06.09.2018 року, виданої Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 проживав і був зареєстрований разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії відповіді на адвокатський запит, наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №5646 вбачається, що станом на 29.12.2012 року відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 відсутні.

З копії довідки Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №61 від 21.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1995 року, більше 15 років, проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 121, 122 ЖК Української РСР, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно з ст. 124 ЖК Української РСР передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

За змістом ст.71 ЦК Української РСР, чинного на момент припинення трудових відносин із ТзОВ «Звенигород», загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно з положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач та його батько більше 15 років володіють нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ; те, що їх володіння відкрите, добросовісне та безперервне; те, що відомості про реєстрацію права власності на це майно відсутні; враховуючи визнання позову відповідачем та те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 328, 344, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 2,4,5,11,13,142, 200, ч. 2 ст.247,258,259,263-265,272,273 ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.05.2020 року.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

СуддяІ. І. Мельничук