Справа № 128/2880/20
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Літинської селищної ради Морозюк Наталії Анатоліївни, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійські інвестиції» про скасування записів про право власності та поновлення державної реєстрації земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви, в якій позивач просить суд скасувати записи про право власності на земельні ділянки, кадастровий номер :02:010:0276 та кадастровий номер :02:010:0277, скасувати рішення про закриття розділу Державного реєстру прав щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:010:0107, скасувати у Поземельних книгах на земельні ділянки, кадастровий номер :02:010:0276 та кадастровий номер :02:010:0277, записи по державну реєстрацію таких земельних ділянок, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про їх скасування, поновити у Поземельній книзі на земельну ділянку, кадастровий номер :02:010:0107, запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом винесення ухвали, якою заборонити третій особі ТОВ «Таврійські інвестиції» відчужувати у будь-який спосіб земельні ділянки за кадастровими номерами :02:010:0276 та :02:010:0277, заборонити третій особі ТОВ «Таврійські інвестиції» здійснювати дії, направлені на знищення, поділ, об`єднання або виділ частки щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :02:010:0276 та :02:010:0277.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положеннями ст. 20 ГПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Позивачем у даній справі є ОСОБА_1 , яка згідно наявних відкритих відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є фізичною особою-підприємцем з 31.03.1998 по даний час.

Так позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що вона є власником майнового комплексу, який розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0107, що також належить їй відповідно до Державного акту на земельну ділянку серія ЯЖ №265675. Водночас суд звертає увагу, що згідно матеріалів позовної заяви, а саме копії вказаного Державного акту на земельну ділянку серія ЯЖ №265675, така земельна ділянка була надана позивачу не як фізичній особі, а як ФОП ОСОБА_1 , тобто для використання саме як фізичною особою-підприємцем, цільове призначення земельної ділянки для комерційних потреб.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Оскільки позивачем заявлено позов з приводу земельної ділянки, наданої їй як ФОП, у правовідносинах з приводу права на вказану земельну ділянку позивач виступає не як фізична особа - учасник цивільних відносин як людина, а саме як фізична особа - підприємець, що набула права на вказане майно саме в такому статусі та для комерційних потреб, правовідносини з приводу цієї земельної ділянки є саме господарськими.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.02.2020, справа № 916/385/19.

Таким чином, згідно пред`явлених позовних вимог, виник спір між ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, що є фізичною особою - підприємцем, з одного боку та юридичною особою, органом державної влади, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та посадовою особою юридичної особи, органу державної влади, Державним реєстратором Літинської селищної ради Морозюк Н.А. щодо речових прав на земельну ділянку, яка була надана позивачу як фізичній особі - підприємцю, а в подальшому була поділена та передана у власність юридичній особі ТОВ «Таврійські інвестиції». Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Літинської селищної ради Морозюк Н.А., Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Таврійські інвестиції», не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а такі вимоги підвідомчі господарським судам, згідно суб`єктного складу правовідносин, предметом спору та характером спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Відповідно позивач має право на вирішення заявленого спору в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, та роз`яснює позивачу право на вирішення заявленого позову в порядку господарського судочинства.

Оскільки у відкритті провадження у справі слід відмовити, водночас позивачем одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, застосовуючи аналогію закону, та враховуючи, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, суд вважає за необхідне повернути позивачу заяву про забезпечення вказаного позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 153, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Літинської селищної ради Морозюк Наталії Анатоліївни, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійські інвестиції» про скасування записів про право власності та поновлення державної реєстрації земельної ділянки.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Літинської селищної ради Морозюк Наталії Анатоліївни, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійські інвестиції» про скасування записів про право власності та поновлення державної реєстрації земельної ділянкиповернути заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: