Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1049/20
Провадження № 2/382/630/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

21 жовтня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготині Київської області справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з житлового будинку, в котрому зазначила, що вона є єдиною власницею житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З червня 2020 року, без її відома та згоди, її сестра - ОСОБА_2 , поселилася у зазначеному житловому будинку, де проживає без відповідної реєстрації. ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки, бійки, будучи працездатною, суспільною працею не займається. Часто відповідачка зачиняється з середини будинку, внасділок чого позивачка не може до нього потрапити. Звернення позивачки до Яготинського відділення поліції виявилися без результатними та їй було роз`яснено про існування цивільно-правового спору, розгляд якого є виключно компетенцією органів суду. Позивачка неодноразово вимагала щоб відповідачка добровільно звільнила приміщення, оскільки належний їй будинок необхідний для проживання. Наразі, позивачка має намір укласти шлюб, створивши власну сім`ю та проживати у будинку із своїм чоловіком, але не може до сих пір цього зробити через те, що відповідачка не бажає добровільно звільнити житлові приміщення будинку. Також разом з позивачкою, за її згодою, проживають її батьки - ОСОБА_3 , 1959 року народження, та ОСОБА_4 , 1961 року народження, за якими вона постійно доглядає та утримує. Відповідачка весь час обіцяє виселитися з будинку найближчим часом та у такий спосіб вимоги її ігноруються. Договір найму з відповідачкою не укладався. Відповідачка в будинку не зареєстрована, не оплачує ніяких комунальних платежів, займає приміщення самоправно, чим завдає позивачці значних матеріальних збитків. Відповідачка неодноразово безпідставно та самоправно займала належний позивачці житловий будинок, маючи зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . На день подачі позову до суду, відповідачка відмовляється добровільно звільнити вищевказаний будинок, а проживання разом з відповідачкою є нестепним, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідачка створює позивачці перешкоди в користуванні будинком. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, вона перешкоджає позивачці користуватися власністю, не бажає звільнити будинок на вимогу позивачки. Враховуючи викладене, позивачка просила ухвалити рішення суду про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та стягнути з по відповідачки на її користь сплачений неї судовий збір.

Представник позивачки направив через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Так, в судовому засіданні з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с. 4), Акту обстеження від 30.07.2020 року (а.с. 5), з копії довідки № 213 від 12.12.2014 року (а.с. 7), копії Технічного паспорта (а.с. 6, 8-9), копії паспорта (а.с. 10-11), копії Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 12), копії довідки № 112 від 18.07.2020 року (а.с. 13), копії свідоцтва про народження (а.с. 14), копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.15),скріншота з офіційного веб-порталу Судової влади України (а.с. 16), ухвали Яготинського районного суду Київської області від 27.02.2019 року (а.с. 17) видно, що ОСОБА_1 є єдиною власницею житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З червня 2020 року, без її відома та згоди, її сестра - ОСОБА_2 , поселилася у зазначеному житловому будинку, де проживає без відповідної реєстрації. Разом з позивачкою, за її згодою, проживають її батьки - ОСОБА_3 , 1959 року народження, та ОСОБА_4 , 1961 року народження, за якими вона постійно доглядає та утримує. ОСОБА_2 в будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , не зареєстрована, не оплачує ніяких комунальних платежів, займає приміщення самоправно. Відповідачка має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положенням ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сімї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 25.03.1999 року у справі "Ятрідіс проти Греції" (заява № 31107/96) зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що відповідачка має місце реєстрації, а позивачка є власником даного майна, а відповідачка добровільно не звільняє помешкання, тому суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-259, 265, 268, 280-283, 279, 141, 354 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 116, 150 ЖК України, ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з житлового будинку, задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою в відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 23 жовтня 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.