Провадження № 2/522/7270/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Одеська міська рада, про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

До суду 09.09.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, за яким просив:

1. Перерозподілити ідеальні частки у праві приватної власності приміщення квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , що складається з 3х кімнат, житл. пл.. 64,4 кв.м., заг. пл.. 85,4 кв.м., наступним чином:

- гр.. ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Одеською держнотконторою 26.08.2003 року, р.№ 1-4058 належить 267/1000 ідеальних часток квартири, а саме: кімнати під №37 (4) житлова 17,3 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м.;

- гр.. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради 25.11.2002 року р.№7-19383 ідеальних часток квартири, а саме: кімната під № НОМЕР_1 (8) житлова 30,8 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м.;

- гр.. ОСОБА_1 на підставі заповіту від 20.03.2008 року №1542, заповідач ОСОБА_4 , належить 274/1000 ідеальних часток квартири, а саме: кімната під АДРЕСА_4 38 (7) житлова 16,3 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м.;

2. Визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 274/100 ідеальних часток квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_6 , що складається з кімнати під АДРЕСА_4 38 (7) - житлова 16,3 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтуванні наступним. Позивачка, ОСОБА_1 , була донькою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлому на праві приватної власності належали 196/1000 частини квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 , заг. АДРЕСА_8 .. АДРЕСА_9 , 77 кв.м.. 20 березня 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого єдиною спадкоємницею квартири АДРЕСА_7 визначив свою доньку позивачку по справі. За зверненням позивача до майна померлого була заведена спадкова справа №76л/2018. Проте, нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г. 27 травня 2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів. Також у постанові нотаріуса зазначено про необхідність здійснення перерозподілу часток квартири спільного заселення.

Вказувала, що у відповідності до лист КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 01.04.2019 року, станом на 31.12.2012 року було зареєстровано право власності:

- на 196/1000 частки квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради 20.08.2002 року р.№7-19141 (дата реєстрації 18.10.2002 року, книга 359пр, стор. 171, р. №201);

- на 191/1000 частки квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Одеською держнотконторою 26.08.2003 року, р.№ 1-4058 (дата реєстрації 19.09.2003р., книга 473пр., стор. 153, р.№201);

- на 339/1000 частки квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради 25.11.2002 року р.№7-19383 (дата реєстрації 14.10.2009 року, книга 644пр, стор. 96, р. №201);

- 274/1000 частки квартири АДРЕСА_10 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_7 з 05.08.2005 року зареєстровані як нежитлові приміщення продовольчого магазину, пл.. 25,4 кв.м. (1 поверх) по АДРЕСА_6 .

Вказувала, що згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Міське агентство з приватизації житла» виконавчого комітету Одеської міської ради, квартира спільного заселення АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_7 , знаходиться на 1 поверху 2-поверхового будинку, заг. пл.. 111,2 кв.м., та відповідно до плану квартири складається з 4-хвідокремлених кімнат, спільної кухні, спільної вбиральні, двох спільних коридорів та спільної кладової.

Вказувала, що станом до 2005 року зазначена квартира спільного заселення належала на праві приватної власності чотирьом власникам, у сукупності всіх часток дорівнювала одиниці (196/1000+191/1000+339/1000+274/1000=1) та частки відображали дійсність. Проте через те, що у 2005 році без відома та згоди всіх власників одна частина квартири спільного заселення (комунальна квартира) була виділена та зареєстрована як самостійна, то, внаслідок цього в технічних характеристиках зазначеної квартири змінилась загальна та житлова площа, а також розмір ідеальних часток квартири спільного заселення, які тепер не відповідають дійсності, а три власника квартири у сукупності не мають цілу одиницю квартири. Відповідно до діючого законодавства України договір про визначення часток в нотаріальному порядку не може бути укладений, так як один із власників квартири помер.

Посилалась на те, що один із власників квартири звернувся до ФОП ОСОБА_5 щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_11 .

Відповідно до зробленого ФОП ОСОБА_5 висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року, квартира АДРЕСА_13 складається з 3 житлових кімнат житловою площею 64,4 кв.м., загальною площею 85,4 кв.м., а частки розподілені наступним чином:

- гр. ОСОБА_2 належить кімната під № 37, (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., що складає 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 ;

- гр. ОСОБА_3 належить кімната під № 39, (8) житлова 30,8 кв. м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м.,, частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., що складає 459/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 ;

- гр. ОСОБА_1 на підставі заповіту від 20.03.2008 р. № 1542, після ОСОБА_4 (померлого) належить кімната під № НОМЕР_3 , (7) житлова 16,3 кв. м., кладова 5 1,8 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м.,, частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 - 7,7 кв.м., що складає 274/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 .

Позивачка вважає, що на теперішній час вона фактично прийняла, але юридично не оформила, як спадкоємниця за заповітом, зазначену вище спадщину і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте, у зв`язку з вище викладеним, вона не може оформити та зареєструвати право власності на належну їй частку, а тому вимушена звернутися до суду, бо в силу викладених обставин договір про визначення часток в нотаріальному порядку не може бути укладений, що в свою чергу унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Матеріали позову суддя отримала 10.09.2019 року.

Ухвалою суду від 18.09.2109 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засіданні на 04.11.2019 року.

Позивачка у підготовчому засіданні заявила до суду клопотання, згідно якого просила витребувати докази, а саме із Приморської державної нотаріальної контори (65012, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 19-б) належним чином завірену копію спадкової справи, заведену до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання щодо прийняття до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Одеська міська рада, про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності (а.с.42-60).

Ухвалою суду від 04.11.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Одеська міська рада, про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності на частку квартири, а також витребувано з Приморської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зустрічного позову ОСОБА_2 просив:

1.Перерозподілити ідеальні частки у праві приватної власності приміщення квартири спільного заселення за адресою: АДРЕСА_12 , що складається з 3 кімнат житловою площею 64,4 кв.м., загальною площею 85,4 кв.м., відповідно до зробленого ФОП ОСОБА_5 висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року наступним чином:

- гр. ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Гур`яновою Л.Г., державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори 26.08.2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-4058, з відміткою про реєстрацію в Одеському міському «БТІ та РОН» р.№ 201 стр. 153 книга 473 пр, дата реєстрації 19.09.2003 р.) належить 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , а саме: кімната під АДРЕСА_4 НОМЕР_4 , (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м.;

- гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 25.11.2002 р. р.№ 7-19383 (дата реєстрації 14.10.2009 р., книга 644пр, стор. 96, р.№ 201) належить 459/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , а саме: кімната під АДРЕСА_4 НОМЕР_1 , (8) житлова 30,8 кв. м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м.,, частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 - 7,7 кв.м.;

- гр. ОСОБА_1 на підставі заповіту від 20.03.2008 р. № 1542, після ОСОБА_4 (померлого) належить 274/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , а саме: кімната під АДРЕСА_4 НОМЕР_3 , (7) житлова 16,3 кв. м., кладова 5 1,8 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м..

2.Визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності на 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , що складається з кімната під АДРЕСА_5 , (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., на підставі договору дарування, посвідченого Другою Одеською держнотконторою 26.08.2003 року, р.№ 1-4058, відповідно до зробленого ФОП ОСОБА_5 висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року.

Згідно обґрунтувань зустрічного позову, він, ОСОБА_2 , позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та, додатково вказував, що у відповідності до технічного паспорту, виготовленого Одеським міським «БТІ та РОН», квартира спільного заселення АДРЕСА_14 знаходиться на І поверху ІІ поверхового будинку, загальною площею 111,2 кв.м. та відповідно до плану квартири складається з 4-х відокремлених кімнат, спільної кухні, спільної вбиральні, спільних коридорів та спільної кладової.

Він, ОСОБА_2 , є власником 191/1000 частки кв. АДРЕСА_14 відповідно до правовстановлюючого документу договору дарування, посвідченого Гур`яновою Л.Г., державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори 26.08.2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-4058, з відміткою про реєстрацію в Одеському міському «БТІ та РОН» р.№ 201 стр. 153 книга 473 пр., дата реєстрації 19.09.2003 р. (далі по тексту Договір дарування).

Право власності на інші частки зазначеної квартири відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 01.04.2019 року №504462.36 станом на 31.12.2012 року зареєстровані:

- за ОСОБА_4 - 196/1000 частки кв. АДРЕСА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 20.08.2002 р. р.№ 7-19141 (дата реєстрації 18.10.2002 р., книга 359пр, стор. 171, р.№ 201);

- на 339/1000 частки кв. АДРЕСА_11 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 25.11.2002 р. р.№ 7-19383 (дата реєстрації 14.10.2009 р., книга 644пр, стор. 96, р.№ 201);

- 274/1000 частки кв. АДРЕСА_15 з 05.08.2005 року зареєстровані як нежитлові приміщення продовольчого магазину пл.25,4 кв. м. (1 поверх) по АДРЕСА_6 .

Станом до 2005 року зазначена квартира спільного заселення належала на праві приватної власності чотирьом власникам, у сукупності всіх часток дорівнювала одиниці (196/1000+191/1000+339/1000+274/1000=1) та частки відображали дійсність. Проте через те, що у 2005 році без відома та згоди всіх власників одна частина квартири спільного заселення (комунальна квартира) була виділена та зареєстрована як самостійна, то, внаслідок цього в технічних характеристиках зазначеної квартири змінилась загальна та житлова площа, а також розмір ідеальних часток квартири спільного заселення, які тепер не відповідають дійсності, а три власника квартири у сукупності не мають цілу одиницю квартири. Тому, погоджується з висновком щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року (далі по тексту Висновок № 029/інв від 15.05.2019 року), зробленого ФОП ОСОБА_5 , та вважає себе власником 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , а саме: кімната під АДРЕСА_5 , (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., з моменту посвідчення договору дарування у 2003 році.

Посилався на те, що в серпні 2019 року він мав намір продати свою частку в вище зазначеній квартири спільного заселення, проте йому було відмовлено у вчинені нотаріальних дій у зв`язку з тим, що за правовстановлюючим документом договором дарування, він є власником 191/1000 частки квартири спільного заселення, але у відповідності до Висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна № 029/інв від 15.05.2019 року ФОП ОСОБА_5 фактично володію 267/1000 ідеальними частками квартири спільного заселення. При цьому, укласти угоду про розподіл ідеальних часток на підставі вище зазначеного висновку та нотаріально її посвідчити є неможливим, так як один із власників квартири помер, а його спадкоємець належним чином не оформив право власності. Отже вважає, що тільки в судовому порядку може захистити своє право на власність нерухомого майна, яке не визнається.

На виконання вимог ухвали суду від 04.11.2019 року до суду 22.11.2019 року було надано копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.75-96).

У підготовче засідання 13.01.2020 року з`явились позивачка, яка первісні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, також визнала зустрічний позов.

Також з`явився відповідач та його представник, які зустрічний позов підтримали, та первісний визнали.

Представник ОМР та ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явились, суд належним чином сповістив їх про день, час та місце розгляду справи. Відповідачка ОСОБА_3 17.12.2019 року надала до суду заяву, згідно якої визнала як первісний, так і зустрічний позови.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10.03.2020 року.

У судовому засіданні 10.03.2020 року були присутні: позивачка ОСОБА_1 , відповідач разом із представником авд. ОСОБА_6 , відповідачка ОСОБА_3 разом із представником ОСОБА_7 .. Представник Одеської міської ради не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив та жодних клопотань до суду не заявляв.

Суд, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, за згоди присутніх осіб, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника Одеської міської ради, сповіщеного належним чином.

Позивачка первісні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що отримала у спадок одну кімнату квартири спільного заселення, проте нотаріус відмовив в оформленні спадкових справ, оскільки одна кімната була виділена та приватизована як самостійна, чим було порушено розмір ідеальних часток квартири. При цьому визнала зустрічний позов ОСОБА_2 та вважає можливим його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник первісні позовні вимоги визнали та вважають можливим їх задовольнити, підтримали також зустрічний позов. Відповідач вказував, що він завжди займав житлову кімнату АДРЕСА_5 , площею 17, 3 кв.м., проте через виділ однієї кімнати, змінились розміри ідеальних часток.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник як первісний, так і зустрічний, позови визнали та просили задовольнити. Відповідачка вказувала, що квартира є комунальною та вона завжди проживала в кімнаті під № 39, (8) житлова 30,8 кв. м., відповідач ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_5 , а ОСОБА_8 в квартирі її батька №38.

По справі було оголошено перерву до 23.04.2020 року.

У судове засідання 23.04.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від позивачки та представника відповідача авд. ОСОБА_6 до суду надійшли заяви, згідно яких просили справу розглянути за їх відсутності. Інші учасники процесу поважність причин суду не повідомили та жодних клопотань не заявляли.

З урахуванням положень ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 28.04.2020 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкової справи, з`ясувавши всі суттєві обставини, прийшов до наступних висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності в квартирі спільного заселення (комунальна квартира) належали 196/1000 частини квартири АДРЕСА_11 , загальною площею 21,77 кв.м. (на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 20 серпня 2002 року, р.№7-19141, та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі №359пр, на стор.171, за р. №201).

У відповідності до технічного паспорту, виготовленого КП «Міське агентство з приватизації житла» виконавчого комітету ОМР, квартира спільного заселення АДРЕСА_11 знаходиться на І поверху ІІ поверхового будинку, загальною площею 111,2 кв.м. та відповідно до плану квартири складається з 4-х відокремлених житлових кімнат, спільної кухні, спільної вбиральні, двох спільних коридорів та спільної кладової (а.с.16-17).

Позивачка у справі є донькою ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 15.01.1977 року.

За свого життя 20 березня 2008 року ОСОБА_4 склав заповіт на випадок своєї смерті, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ковальчуком С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1542, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємницею належної ОСОБА_9 квартири під номером АДРЕСА_7 .

Із наданої суду спадкової справи №76л/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 встановлено, що у встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Арабаджи К.Г. із заявою про прийняття спадщини.

У подальшому, 22.05.2019 року, позивачка як спадкоємниця звернулася до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Арабаджи К.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак ОСОБА_10 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що 27.05.2019 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Арабаджи К.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наступним: «Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 01.04.2019 року №504462.36, станом на 31 грудня 2012 року, 274/1000 частки квартири АДРЕСА_11 з 05 серпня 2005 року, зареєстровані в комунальному підприємстві як нежилі приміщення продовольчого магазину, площею 25,4 кв.м. (1 поверх), яке згідно з даними реєстру зареєстроване як окреме приміщення. Враховуючи зазначене, різниця кількості житлових кімнат, житлової та загальної площі, квартири АДРЕСА_11 , не відповідає дійсності на теперішній час. Необхідно провести перерозподіл часток квартири спільного заселення» (а.с.18).

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Заповітом у відповідності до ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з ч. 1.ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Положеннями ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1296 Глави 89 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В ч. 1 ст. 1298 ЦК України зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний правовстановлюючий документ, для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 50 Закону України «Про нотаріат», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, суд вбачає, що позивачка як спадкоємець за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. Проте, оформити свої спадкові права не змогла через існуючу невідповідність кількості житлових кімнат, житлової та загальної площі квартири АДРЕСА_3 АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_7 , вказаних в свідоцтві про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 20 серпня 2002 року, р.№7-19141, та наявним у дійсності.

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 01.04.2019 року №504462.36 вбачається, що КП «БТІ» ОМР станом на 31.12.2012 року було зареєстровано право власності (а.с.19-20):

- на 196/1000 частки кв. АДРЕСА_11 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 20.08.2002 р. р.№ 7-19141 (дата реєстрації 18.10.2002 р., книга 359пр, стор. 171, р.№ 201);

- на 191/1000 частки кв. АДРЕСА_14 за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 2-ю Оденською держнотконторою 26.08.2003 року, р.№ 1-4058 (дата реєстрації 19.09.2003 р., книга 473 пр, стор. 153, р.№ 201);

- на 339/1000 частки кв. АДРЕСА_11 за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міськради 25.11.2002 р. р.№ 7-19383 (дата реєстрації 14.10.2009 р., книга 644пр, стор. 96, р.№ 201);

- 274/1000 частки кв. АДРЕСА_10 АДРЕСА_16 з 05.08.2005 року зареєстровані як нежитлові приміщення продовольчого магазину пл.25,4 кв. м. (1 поверх) по АДРЕСА_6 .

Згідно пояснень сторін, у 2005 році одна частина квартири спільного заселення (комунальна квартира) була виділена та зареєстрована як самостійна, то, внаслідок чого в технічних характеристиках зазначеної квартири змінилась загальна та житлова площа, а також розмір ідеальних часток квартири спільного заселення.

Таким чином судом встановлено, що в квартирі приміщення заг.пл.. 25,4 кв.м. зареєстровано як нежитлове приміщення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

Відповідно до пункту 4 частини другої та частини третьої статті 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статті 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці , у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Верховним судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 643/8396/13-ц сформульовано правову позицію про те, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно зі статтею 119 ЦК України вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред`явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв`язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки. Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної часткової власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Із зробленого ФОП ОСОБА_5 висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року, судом встановлено, що загальна та житлова площа квартири АДРЕСА_13 змінена та складається з 3 житлових кімнат, житловою площею 64,4 кв.м., загальною площею 85,4 кв.м., та частки перерозподілені наступним чином:

- гр. ОСОБА_2 належить кімната під № НОМЕР_4 , (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., що складає 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 ;

- гр. ОСОБА_3 належить кімната під № 39, (8) житлова 30,8 кв. м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м.,, частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., що складає 459/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 ;

- гр. ОСОБА_1 на підставі заповіту від 20.03.2008 р. № 1542, після ОСОБА_4 (померлого) належить кімната під № НОМЕР_3 , (7) житлова 16,3 кв. м., кладова 5 1,8 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м.,, частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 - 7,7 кв.м., що складає 274/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 .

Такий розподіл часток квартири визнається сторонами по справі мешканцями квартири спільного заселення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки судом встановлено, що згоди всіх співвласників на виділ частки із спільного майна в окрему одиницю (нежитлове приміщення) та на зміну його часток не було, то позивачі шляхом пред`явлення цього позову мають право на захист свого порушеного права у спосіб, що відповідає змісту порушеного права та характеру його порушення.

При цьому суд вбачає, що вимоги за первісним та зустрічним позовами щодо перерозподілу часток не є належним способом захисту прав сторін та встановлені обставини щодо перерозподілу часток є лише підставами та доказами для задоволення вимог про визнання права власності на частки квартири. А тому суд відмовляє в частині вимог сторін щодо перерозподілу ідеальних часток у праві приватної власності приміщення квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_17 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення як первісних позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 ..

Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 50, 67 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15-16, 257, 319, 321, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1269, 1296, 1297, 1298 Цивільного кодексу України, в порядку, ст.ст. 2, 4, 10-12, 13, 19, 43, 44, 51, 78, 76-81, 82, 84, 89, 142, 206, 210, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 -ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 274/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , що складається з кімнати під АДРЕСА_2 , (7) житлова 16,3 кв. м., кладова 5 1,8 кв.м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Одеська міська рада, про перерозподіл ідеальних часток квартири та визнання права власності на частку квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності на 267/1000 ідеальних часток кв. АДРЕСА_13 , що складається з кімната під АДРЕСА_5 , (4) житлова 17,3 кв. м., частина коридору 6 1,7 кв.м., частина коридору 9 5,3 кв.м., частина коридору 1 3,6 кв.м., частина туалету 2 0,9 кв.м., частина кухні 3 7,7 кв.м., на підставі договору дарування, посвідченого 2-ю Одеською держнотконторою 26.08.2003 року, р.№ 1-4058 відповідно до зробленого ФОП ОСОБА_5 висновку щодо розрахунку ідеальних часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_12 , № НОМЕР_2 /інв від 15.05.2019 року.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 284, 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII доповнено пунктом 3 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 28.04.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.