ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Херсон

справа: 654/2895/19

провадження: 22-ц/819/706/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Радченка С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іващенка Андрія Івановича поданою в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року у складі головуючого судді Сіянко В.М.,

встановив:

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні онука.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 листопада 2019 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування (службу у справах дітей) Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод та визначення способу участі у вихованні онука до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №654/1950/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвала суду мотивована тим, що розгляд даної справи неможливий до вирішення цивільної справи №654/1950/10, оскільки у разі задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини позовні вимоги будуть безпідставними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Іващенко А.І., посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні, оскільки матеріали даної цивільної справи дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Ймовірна зміна правовідносин врегульованих рішенням суду у цій справі після ухвалення рішення в іншій справі, не є перешкодою для розгляду цієї справи.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 березня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №654/1950/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення цивільної справи №654/1950/10, оскільки у разі задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини позовні вимоги будуть безпідставними.

Тобто суд першої інстанції вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 33 своєї постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 зазначив, що, визначаючи наявність передбачених цивільним процесуальним законодавством підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Як вбачається зі змісту позовної зави ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з червня 2019 року відповідачка перешкоджає їй спілкуванню з малолітнім онуком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить визначити спосіб її участі у вихованні онука шляхом встановлення систематичних побачень без присутності матері.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 червня 2019 року, оприлюдненої у Єдиному державному реєстрі судових рішень, відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

З вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_3 у червні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що внаслідок припинення шлюбних відносин та невизнання відповідачем його права на проживання з дитиною, у них виник спір про місце проживання сина, який до теперішнього часу не вирішено.

У клопотанні про зупинення провадження у справі відповідачка не вказує як саме рішення у справі за позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, може вплинути встановлення обставин (фактів) і на оцінку доказів у справі у даній справі.

Суд, зупиняючи провадження у справі, зазначивши про неможливість розгляду даної справи до розгляду цивільної справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, жодним чином не мотивував чим саме обумовлена неможливість розгляду.

Посилання суду першої інстанції на те, що у разі задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини позовні вимоги у даній справі будуть безпідставними є помилковим, оскільки право баби на спілкування з онуком та на приймання участі у його вихованні не залежить від вирішення спору між батьками щодо місця проживання дитини.

Зважаючи на те, що матеріали даної справи дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №654/1950/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини позовні.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий судовий розгляд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Ураховуючи викладене, суд у порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, 384 ЦПК України формально розглянув клопотання Сухіної І.В . про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить вимогам процесуального закону, принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Іващенка Андрія Івановича подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко