Провадження №2/760/2485/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

у складі головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі: Омелько Г.Т.,

за участю:

представника позивача - Футоряна С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2018 представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - Артимич М.М. звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 274 569 грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 118,55 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 71/12 від 21 вересня 2012 року.

Зазначив, що згідно кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит у сумі 450 000,00 гри., на строк з 21 вересня 2012р. по 20 вересня 2032р., із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 22,8 % річних.

Вказав, що за умовами п. 3.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється у відповідності з графіком встановленим у Додатку 2 до цього договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 6879,00 грн. (крім першого та останнього) з 1-го по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1 або шляхом безготівкового перерахування у строки та у сумі згідно Додатку 2 кредитного договору.

Зазначив, що у відповідності до п.3.9 кредитного договору у випадку порушення порядку та строків сплати періодичних платежів, суми не погашених у строк платежів (або їх частини) визнаються простроченими з наступного банківського дня та переносяться банком на рахунки простроченої заборгованості. При цьому розмір прострочених процентів визначається як різниця фактично нарахованими процентами за звітний період та сумою внесеного періодичного платежу за цей період, а розмір простроченої суми за кредитом як різниця між строковою заборгованістю за кредитом на 11-те число кожного місяця та плановим максимальним по кредиту на відповідну дату згідно Додатку 2 до кредитного договору.

Як вказує представник позивача, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою - ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 71/12-02 від 21.09.2012р.

Представник позивача зазначив, що відповідно до умов вказаного договору поруки (п.п. 1.1.-1.3. Договору) ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати за борговими зобов`язаннями відповідача ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору, в солідарному порядку з позичальником ОСОБА_1 .

Вказує, що відповідно до п.3.2. договору поруки строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у 3 роки, а відповідно до п.5.2. договору порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Як зазначає представник позивача, свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав повністю і надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 450 000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 6815_13 від 21.09.2012.

Вказує, що згідно п. 4.3.1 кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами в повному обсязі у строки та у порядку згідно цього договору.

Зазначив, що 01 липня 2015 року у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором та невиконанням ними вимог банку про дострокове повне погашення заборгованості за кредитом, банк звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення кредитної заборгованості з відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка станом на 12.03.2015 складала 559 923 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривні 68 коп., з яких 442 711,99 грн. - заборгованість по кредиту строкова, 4 880,26 грн. - заборгованість по кредиту прострочена, 2 663,42 грн. - заборгованість по процентах поточна, 109 668,01 грн. - заборгованість по процентах прострочена.

Як вказує представник позивача, 09.11.2015 Солом`янським районним судом міста Києва у цивільній справі № 760/12840/15-ц було ухвалено заочне рішення, яким позов АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було задоволено повністю та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 559 923,68 грн.

Також зазначає, що 24.03.2016 ухвалою апеляційного суду міста Києва за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на вказане вище рішення суду дану апеляційну скаргу відхилено і рішення суду 1-ї інстанції залишено в силі. З моменту проголошення дана ухвала набрала законної сили.

Вказує, що 06.05.2016 банку, як стягувачу, на підставі вищенаведених судових рішень у цій справі було видано виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначає, що на даний час рішення суду щодо стягнення з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 559 923,68 грн., залишається не виконаним.

Як вказує представник позивача, згідно п.8.3 кредитного договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі, тобто, кредитний договір №71/12 від 21 вересня 2012 року продовжує діяти, так як рішення про його розірвання не ухвалювалось, термін його дії не сплив, а зобов`язання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за цим договором залишаються невиконаними.

Представник позивача зазначає, що згідно п. 3.12 кредитного договору проценти нараховуються за зобов`язаннями відповідача ОСОБА_1 (позичальника) за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.

Посилаючись на ст.526 ЦК України, представник позивача вказує, що належним виконанням зобов`язань з боку відповідача ОСОБА_1 є повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі, разом з відповідачем ОСОБА_2 як солідарним боржником.

Таким чином, на думку представника позивача, незважаючи на взяті на себе зобов`язання відповідачами за кредитним договором та договорами поруки, всупереч вимогам ст. ст. 526, 530, 536 ЦК України, договірні зобов`язання ними не виконуються - кредитні кошти не повертаються, не сплачуються проценти за його користування.

Посилаючись на ст. 599, 610, 625 ЦК України, представник позивача зазначає, що при невиконанні зобов`язання за договором (стаття 611 частина 1 ЦК України) настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема пп. 4.2.4 кредитного договору передбачено, що позивач має право вимагати дострокового повного виконання відповідачем своїх зобов`язань по цьому договору включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафних санкцій.

Вказує, що станом на 13 серпня 2018 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 позивачу за кредитним договором по нарахованих процентах за користування кредитними коштами за період з 13.03.2015 року по 13.08.2018 року становить - 274 569,86 грн., в тому числі: 2 916,21 грн. - поточна заборгованість по процентам, 271 653,65 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

Отже, на думку представника позивача, у позивача наявні законні підстави повторно звернутися до суду за судовим захистом з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості в частині нарахованих процентів за користування кредитними коштами за період з 13.03.2015 року по 13.08.2018 року.

Посилаючись на ст. 623 ЦК України, представник позивача зазначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Стосовно відповідача ОСОБА_2 як фінансового поручителя, представник позивача вказав, що він в розумінні ст.554 ЦК України несе солідарно з відповідачем ОСОБА_1 відповідальність перед кредитором, в тому числі понесенні ним збитки.

Зазначив, що у відповідності до п. 5.3 кредитного договору, під збитками сторони слід розуміти неодержані доходи (втрачена вигода), які сторона мала право одержати у разі належного виконання зобов`язання за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом); витрати здійсненні сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором в повному об`ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом). До витрат здійснених сторонами відносяться також і судовий збір (ст. 133 ЦПК України).

12.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18.09.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 03.12.2018 здійснено перехід до розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2019 у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про передачу на розгляд до іншого суду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до судового розгляду.

В судовому засіданні 15.07.2020 представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

05.11.2018 представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача зазначив, що 09.11.2015 Солом`янським районним судом міста Києва по справі № 760/12840/15-ц ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 71/12 від 21 вересня 2012 року в розмірі 559 923,68 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн.. 68 коп. та понесені судові витрати.

Представник відповідача зазначив, що на виконання заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09.11.2015, яке набрало законної сили 24.03.2016 видано виконавчі листи.

Зазначив, що на теперішній час тривають виконавчі провадження в органах ДВС відносно позичальника та поручителя, а рішення суду не виконано.

Вказує, що в межах цивільної справи № 760/12840/15-ц передумовою подачі позову слугувало направлення як позичальнику так і поручителю письмової вимоги про повернення заборгованості по кредиту № 1626/1 від 28.08.2014 року, вимоги №2038 від 29.10.2014 року, вимоги № 0472 від 06.03.2015 року, вимоги № 0473 від 06.03.2015 року.

Зазначає, що вказаними вимогами ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» вказував на неналежне виконання позичальником та поручителем умов укладеного кредитного договору, зазначив що умовами кредитного договору, зокрема пунктом 4.2.4., передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов`язання позичальником та поручителем за кредитним договором в повному обсязі.

Вказує, що банк скористався своїм правом і пред`явив до боржника та поручителя вимогу про дострокове повернення кредитних коштів і всіх належних платежів за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Вважає, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати відсотків за користування кредитом.

На думку представника відповідача, після прийняття судового рішення про дострокове стягнення заборгованості у банка залишається право вимагати сплатити борг, визначений судовим рішенням про дострокове стягнення кредитної заборгованості та право на нарахування, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, за час невиконання такого рішення.

Як зазначає представник відповідача, у спірних правовідносинах банк такої вимоги не заявляв, а заявив вимоги про стягнення заборгованості по відсотках, що не відповідає нормам матеріального права.

Вказав, що заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року не виконано.

Просив у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 274 569 грн. 86 коп. за кредитним договором № 71/12 від 21 вересня 2012 року відмовити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.08.2012 ОСОБА_1 оформлено заяву до ПАТ АБ «Укргазбанк» на отримання кредиту (а.с.7).

21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 71/12 (а.с.9-17).

Згідно умов кредитного договору ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 450 000,00 гри., на строк з 21 вересня 2012 року по 20 вересня 2032 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 17,8 % річних, а за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 22,8 % річних.

ОСОБА_1 оформлено заяву про видачу готівки № 6815_13 від 21 вересня 2012 року на суму 450 000,00 грн. на підставі кредитного договору № 71/12 від 21 вересня 2012 року (а.с. 18).

21 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки № 71/12-02 (а.с. 19-20).

28.08.2014 Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» направлено претензію до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення заборгованості по кредиту, яка станом на 28.08.2014 становила 65 916,39 грн. (а.с.68-69).

29.10.2014 Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» направлено претензію до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення заборгованості по кредиту, яка станом на 29.10.2014 становила 79 783,93 грн. (а.с. 21).

06.03.2015 Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» направлено претензію до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення заборгованості по кредиту, яка станом на 06.03.2015 становила 107 584,12 грн. (а.с.23).

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість, яка станом на 12.03.2015 складала 559 923,68 грн. (а.с. 27-28).

Згідно ухвали Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2016 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 листопада 2015 року залишено без змін (а.с.29-32).

Позивач вказує, що на виконання вказаних рішень видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання, однак рішення не виконано, посилаючись на ст.ст. 526,599,610,611 ЦК України, п.п4.2.4 кредитного договору , у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, просить стягнути з відповідачів відсотки у сумі 274569, 86 грн, в тому числі: 2916,21 грн. - поточна заборгованість по процентам, 271 653,65 грн. - прострочена заборгованість по процентам.

На що суд зазначає наступне .

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Банк захистив своє порушене право, шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості та всіх належних платежів за невиконання позичальником зобов`язання .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З огляду на зазначене можна зробити такі висновки.

Після прийняття судового рішення про дострокове стягнення заборгованості у банка залишається право вимагати сплатити борг, визначений судовим рішенням про стягнення достроково кредитної заборгованості та право на нарахування, передбачені ч.2 ст.625_ЦК України, за час невиконання такого рішення.

У спірних правовідносинах позивач такої вимоги не заявляв, а заявив вимоги про стягнення заборгованості по відсотках, що не відповідає нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 р. у справі № 310/11534/13-й дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не с підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Тобто, банк захистив своє порушене право, шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості та всіх належних платежів за невиконання позичальником зобов`язання, а отже, позбавлений права на нарахування процентів за кредитним договором після закінчення строку кредитування.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч. 4 вказаної статті кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 546, 549, 550, 551, 611, 612,1048,1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 80-89, 169, 197, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. А. Усатова