Провадження № 2/234/3616/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 жовтня 2020 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Лебединець Г.С. розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Краматорського коледжу технологій та дизайну про нарахування та стягнення компенсації за відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із зазначеним позовом.

21.09.2020 року позивачем були уточнені позовні вимоги та в остаточній редакції позивач просить: зобов`язати відповідача нарахувати суму компенсації за 1 день невикористаної основної відпустки у розмірі 288,68 грн., стягнути з відповідача вказану суму компенсації; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

24.09.2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.10.2020 року.

16.10.2020 року позивачем через канцелярію суду подано квитанцію про сплату судового збору 6,40 грн.

В судове засідання 22.10.2020 року позивач надала заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з хворобою.

При вивченні матеріалів справи, судом встановлено, що провадження по справі відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Позивачем зазначено в позовній заяві, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а саме, у зв`язку з поданням позову про стягнення заробітної плати.

З таким твердженням позивача суд не погоджується з огляду на наступне.

У своїй постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року Велика Палата ВС/КЦС вказала, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та коштів за невикористану відпустку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що провадження по справі відкрито без урахування позиції Верховного Суду.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В порушення вимог ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При визначенні належної до сплати суми судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 1, 2 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 14.11.2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2 102 гривні.

Визначаючи попередньо розмір судового збору, який підлягає сплаті з позовних вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з ціни позову, оскільки на день подання позовної заяви неможливо встановити його точну ціну.

Відповідно до частини 2, ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити суму судового збору в розмірі 840,80 грн. за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Згідно абзацу 1 та 2 частини 3 статті 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Від сплати судового збору за вказаними вимогами позивача, також, не звільнена та згідно Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 840,80 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди - 840,80 грн.

Разом із тим, суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 6,40 грн., у зв`язку із чим належна до сплати сума судового збору складає 1 675,20 грн. (загальний розмір за двома позовними вимогами).

З огляду на викладене, керуючись ст.10 ч.9, ст.ст. 177, 185, ст.257 ч.1 п.8 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Краматорського коледжу технологій та дизайну про нарахування та стягнення компенсації за відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків до 06.11.2020 року.

В зазначений строк позивачу необхідно надати суду платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 675,20 грн.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Краматорського міського суду Г. С. Лебединець