Справа № 186/971/20
Провадження номер № 2/0186/351/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В позові позивач зазначив, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

23.03.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 43/07.

Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву органiзацiйно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено - АТ «Укрсоцбанк») правонаступником якого з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа Банк».

Відповідно до Кредитного Договору, Відповідач зобов`язуються в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши позичальнику кредит.

У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.05.2020 року має заборгованість:

за кредитом - 76898,23 грн.,

за відсотками - 162228,34 грн.,

розмір інфляційних витрат за кредитом - 2599,30 грн.,

розмір інфляційних витрат за відсотками - 6363,53 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором 43/07 від 23.03.2007 року між Кредитором та Iпотекодавцем, яким є - ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 43/07 від 23.03.2007р., відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 107 989,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Iпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України.

На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору Відповідачу було направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки.

Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трикімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43/07 від 23.03.2007 року, заборгованість - 248089,40 грн., а саме: за кредитом - 76898,23 грн., за відсотками - 162228,34 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 2599,30 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 6363,53 грн. Встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України та стягнути судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що дійсно, для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між ним та Позивачем 23 березня 2007 року було укладено Іпотечний договір № 43/07, який було посвідчено 23 березня 2007 року державним нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори Шкицькою Ю.А. за реєстровим № 308.

Відповідно до умов Іпотечного договору для забезпечення виконання Iпотекодавцем (Відповідачем) у повному обсязі своїх зобов`язань перед Iпотекодержателем (Позивачем) за кредитним договором Відповідач передав Позивачу у заставу належне йому на праві приватної власності майно: квартиру АДРЕСА_2 .

Починаючи з грудня 2008 року Позичальником (Відповідачем) були допущені порушення умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами.

Позивачем по справі було достроково розірвано договір кредитування та подано позов про стягнення з нього основної суми боргу, відсотків за користування кредитом та пені.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28 грудня 2011 року, по справі № 1052/11, позовна вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

Згідно постанови старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Клименко Н. М. від 01.03.2018 року «про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду», вказане рішення Постійно діючого третейського суду виконане у повному обсязі. Фактично було виконано задоволення усіх фінансових вимог відповідно до Кредитного договору. Тобто, Кредитний договір було виконано у повному обсязі.

Відповідач в повному обсязі виконав зобов`язання за Кредитним договором по сплаті суми кредиту, процентів за користування кредитом та пені, тому право застави за Іпотечним договором повинно бути припиненим в зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою, що підтверджуються постановою старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Клименко Н. М. «про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду».

Оскільки кредит повернутий Позивачу у повному обсязі, то всі зобов`язання відповідача за Кредитним договором виконано у повному обсязі.

Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що 23.03.2007 року укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №43/07 та на його виконання передано у іпотеку кредитору на підставі іпотечного договору №43/07 від 23.03.2007 року трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язання не є виконаним.

До позову надано актуальний розрахунок заборгованості.

Таки чином основне зобов`язання не є припиненим, так як не виконане в повному обсязі, хоча й виконавче провадження закінчено у зв`язку із виконанням рішення суду через значний проміжок часу, за який кредитор продовжує вести облік боргу.

Також, представник звертає увагу суду на те, що згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2020 року у справі №186/1376/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні майном встановлено, що зобов`язання за вищевказаним договором не припинено та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача надав суду заяву відповідно до якої прохав справу розглядати за відсутності відповідача та представника відповідача, також зазначив, що відзив наданий відповідачем підтримує в повному обсязі, прохав у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» відмовити. При винесенні рішення врахувати, що на дайни час відкрито касаційне провадження з приводу оскарження ОСОБА_1 постанови Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2020 року у справі №186/1376/19 на яку посилається позивач. Просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

23.03.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» /правонаступником якого є позивач/ та ОСОБА_1 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 /далі за текстом кредитний договір/, згідно умов якого відповідач отримав 86 000 грн, зі строком повернення рівними частинами щомісячно по 478 грн до 22.03.2022 року та сплатою процентів в розмірі 16,5% річних та комісій.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором № 43/07 від 23.03.2007 року між Кредитором та Iпотекодавцем, яким є - ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 43/07 від 23.03.2007р., відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 107 989,00 грн.

20.06.2008 року додатковою угодою №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 розмір процентів був збільшений з 01.07.2008 року до 18 % річних.

З рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28 грудня 2011 року, по справі № 1052/11 вбачається, що ув`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 , зобов`язань за кредитним договором 28.04.2010 року за вих. № 114/96-2677 ПАТ «Укрсоцбанк» /правонаступником якого є позивач/ направило відповідачу письмову вимогу повернути достроково / тобто до 22.03.2022 року/ в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками та штрафними санкціями. В подальшому 12.12.2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось з позовом до постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків в якому просило стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 43/07 яка станом на 19.10.2010 року становила 138 359,54 грн та складалась: залишок тіла кредиту 76 898,23грн; проценти 28 156,32 грн; пеня 7 504,99 ; штраф 25 800 грн. 28 грудня 2011 року третейський суд при асоціації українських банків задовольнив позов ПАТ «Укрсоцбанк» частково, стягнувши з ОСОБА_1 , 130 854,55 грн відмовивши в задоволені вимог про стягнення пені.

18.05.2012 року Дніпровський районний суд м. Києва своєю ухвалою у справі № 2604/9412/2012 задовольнив заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання вищезазначеного рішення третейського суду.

На примусове виконання виконавчого листа № 2604/9412 виданого Дніпровським районним судом м. Києва, за місцем мешкання ОСОБА_1 , Першотравенським МВ ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №33460836.

01.03.2018 року виконавче провадження №33460836 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 43/07 в сумі яка станом на 19.10.2010 року становила 130 854,55 грн та складалась: залишок тіла кредиту 76 898,23грн; проценти 28 156,32 грн; штраф 25 800 грн закрито у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення третейського суду від 28 грудня 2011 року, на виконання якого був виданий виконавчий лист Дніпровським районним судом м. Києва.

Крім того відповідач надав суду докази, які на його думку підтверджують, що в ході примусового виконання рішення третейського в межах виконавчого провадження № 33460836 на електронних торгах 27.12.2017 року було продано належний ОСОБА_1 , автомобіль «Mitsubishi Lanser» за 194 811,75 грн. Та в подальшому платіжним дорученням Першотравенського МДВС № 28 від 19.01.2018р., кошти від продажу авто в сумі 132 563,10 грн були перераховані на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк», але зазначені докази до розгляду судом не приймаються, оскільки вони не були подані разом з поданням відзиву на позовну заяву та відповідачем не наведено обґрунтування неможливості їх своєчасного подання.

22.07.20 року правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з цим позовом в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 43/07 від 23.03.2007 року станом на 06.05.2020 року в розмірі - 248 089,40 грн., а саме: за кредитом 76 898,23 грн., за відсотками 162 228,34 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 2599,30 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 6363,53 грн.

З доданого позивачем до позовної зави розрахунку заборгованості за кредитним договором 43/07 вбачається, що в ньому жодним чином не враховані кошти отриманні ПАТ «Укрсоцбанк» на виконання рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28 грудня 2011 року, по справі № 1052/11, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором № 43/07 в сумі яка станом на 19.10.2010 року становила 130 854,55 грн грн та складалась: залишок тіла кредиту 76 898,23грн; проценти 28 156,32 грн; штраф 25 800 грн.

Також, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» не зважаючи на пред`явлення 28.04.2010 року за вих. № 114/96-2677 ОСОБА_1 , письмової вимоги повернути достроково / тобто до 22.03.2022 року/ в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками та штрафними санкціями, звернення в подальшому з цього приводу до третейського суду, фактичного отримання за рішенням третейського суду в повному обсязі тіла кредиту, процентів та штрафу, продовжує нараховувати заборгованість за кредитним договором № 43/07 проценти в тому числі на повернуте в повному обсязі тіло кредиту.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в своєму правовому висновку /п. 89-91 Постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12/ зазначила, що за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

08 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 564/2708/14-ц, провадження № 61-46680св18 (ЄДРСРУ № 88667149) досліджував питання щодо наслідків права вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту шляхом позасудового захисту.

У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 р. №564/2199/15-ц (провадження №61- 2404св18).

В той же час, вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.

Фактично такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Отже, враховуючи що строк користування кредитом за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 від 23.03.2007 року був встановлений сторонами до 22.03.2022 року, але 28.04.2010 року за вих. № 114/96-2677 ПАТ «Укрсоцбанк» /правонаступником якого є позивач/ направило відповідачу письмову вимогу повернути достроково / тобто до 22.03.2022 року/ в повному обсязі кредит із нарахованими відсотками та штрафними санкціями, кредитодавець, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, скористався своїм правом дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, тим самим змінивши строк користування кредитом.

Згідно пункту 3.3.11. кредитного договору № 43/07, на добровільне виконання вимоги про дострокове повернення кредиту від 28.04.2010 року за вих. № 114/96-2677 у ОСОБА_1 , було 30 календарних днів, але він цього не зробив.

Таким чином строк користування кредитом за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 від 23.03.2007 року сплив в травні 2010 року. Нарахування позивачем після цієї дати процентів є неправомірним.

Також, зазначені позивачем в розрахунку заборгованості вимоги за тілом кредиту в сумі 76898,23 грн, за процентами нарахованими до травня 2010 року та інфляційних втрат за період з квітня 2019 року по березень 2020 року в сумі 8 962,83 грн суд вважає неправомірними.

Такий висновок суду заснований передусім на тому, що на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 28 грудня 2011 року, по справі № 1052/11, ПАТ «Укрсоцбанк» вже фактично отримало від ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 43/07 в сумі яка була розрахована станом на 19.10.2010 року та становила 130 854,55 грн, з яких: залишок тіла кредиту 76 898,23 грн; проценти 28 156,32 грн; штраф 25 800 грн.

01.03.2018 року виконавче провадження №33460836 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 43/07 в сумі яка станом на 19.10.2010 року становила 130 854,55 грн закрито у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення третейського суду від 28 грудня 2011 року, на виконання якого був виданий виконавчий лист Дніпровським районним судом м. Києва. Отже, позивач мав право на застосування до суми боргу передбаченого ст. 625 ЦК України індексу інфляції за весь час прострочення до дня фактичного повернення боргу /01.03.2018 року/, таким чином нарахування індексу інфляції після фактичного повернення суми боргу за період з квітня 2019 року по березень 2020 року в сумі 8 962,83 грн є неправомірним.

В той же час позивачем у справі надано суду копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 26.03.20 року у цивільній справі №186/1376/19 за позовом ОСОБА_1 , до АТ «Альфа-Банк» про визнання іпотеки за іпотечним договором № 43/07 від 23.03.2007р., припиненою у зв`язку з припиненням основного зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 від 23.03.2007р., його належним виконанням. В зазначеному рішенні суду зазначено, що: «за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 43/07 від 23.03.2007р. за ОСОБА_1 , рахується заборгованість в розмірі 316 489,27 грн, факт чого останнім належними та допустимими доказами спростований не був, в зв`язку із чим зобов`язання ОСОБА_1 , перед банком за основним договором не можна вважати припиненим у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином».

Зазначена постанова суду апеляційної інстанція оскаржена ОСОБА_1 , до Верховного Суду у зв`язку з чим відкрито касаційне провадження № 61-7428ск20. На час ухвалення судом рішення у цій справі постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені апеляційним судом, не доказуються при розгляді цієї справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Ув`язку з цим, враховуючи преюдицію встановлену судовим рішенням у справі №186/1376/19, суд приходить до висновку, що позивач звільняється від обов`язку доводити наявність невиконаного відповідачем зобов`язання за кредитним договором, а тому позивач має право на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Але, крім того відповідач звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

Вирішуючи цю заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

У пункті 1.3 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 22 березня 2022 року.

Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 2.4.4 Іпотечного договору).

При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 3.3.11 та 7.2 Кредитного договору).

У судовому рішенні третейського суду на виконання якого був виданий виконавчий лист Дніпровським районним судом м. Києва, щодо стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором суди встановили, що вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена відповідачу 28.04.2010 року за вих. № 114/96-2677.

У цій вимозі ПАТ «Укрсоцбанк» /правонаступником якого є позивач/, вимагало достроково, через 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Враховуючи, що банк, пред`явивши 28.04.2010 року боржнику досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором та вимагав достроково, через 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, тим самим змінив строк виконання основного зобов`язання, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі - 29 травня 2010 року) протягом трьох років (до 29 травня 2013 року), проте до суду звернувся з позовом 22.07.20 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Суд прийшов до зазначеного висновку з урахуванням правових позицій Верховного Суду викладених у постанові від 10.10.2019р. у справі № 357/9126/17-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 523/10225/15-ц.

З урахуванням вище викладеного в задоволені позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11,60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя С.М. Демиденко