Справа № 369/4450/20
Провадження №2/369/3017/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

роглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яке належить йому на праві приватної власності в розмірі ціни позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 01 липня 2019 року о 17.50, в м. Києві, по бульвару Перова. 44, керуючи транспортним засобом «Volvo FM 12», д/н НОМЕР_2 в порушення правил дорожнього руху допустив зіткнення, зокрема, з транспортним засобом Mini д.н.з. НОМЕР_3 , що на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 .

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_3 є працівником відповідача ФОП ОСОБА_2 та керував належним йому транспортним засобом та виконував функції перевезення будівельного сміття.

Потерпіла особа позивач, відновив своє пошкоджене майно. Відповідно до Акту виконаних робіт №PMRH0000108 від 31.10.2019 р., що виданий офіційним СТО - «АВТ Баварія» ТОВ «АВТ Баварія Київ» та Акту виконаних робіт №PMRH0000114 від 30.12.2019р., що виданий офіційним СТО - «АВТ Баварія» ТОВ «АВТ Баварія Київ- вартість відновлення його транспортного засобу внаслідок ДТП становить 216 313 грн. 84 коп.

Вказана сума є реальними збитками потерпілої особи, яку він поніс внаслідок настання ДТП.Окрім матеріального збитку, потерпіла особа зазнала й інших втрат, а саме:вартість проведення оцінки матеріального збитку (експертизи), в сумі 2372 гривень 00коп.

За дефектування пошкодженого транспортного засобу на «АВТ Баварія» СТО - ТОВ «АВТ Баварія Київ» було сплачено 2880 гривень 00 коп.

За оренду транспортного засобу (який використовувався під час ремонту пошкодженого авто) було сплачено 56 451 грн. 61 коп. та витрати на нотаріальне посвідчення Договору оренди транспортного засобу в розмірі 3700 гривень.

За відновлення (за виготовлення дублікату державних реєстраційних номерних знаків замість пошкоджених внаслідок ДТП) пошкодження номерних знаків в розмірі 420 гривень. Додатково Позивач поніс наступні витрати:вартість правової допомоги - 10 000 грн., вартість судового збору 2440 грн., моральну шкоду, яку Позивач оцінює в розмірі 50 000 гривень.

Вказані збитки мають бути відшкодовані саме Відповідачем.

Реалізація майна Відповідачем - реально унеможливить виконання рішення суду.

Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Суд розглянув заяву у відсутність сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову на предмет її відповідності вимогам ст.151 ЦПК України, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Разом з тим, із змісту заяви не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи, на те, що доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях, не доведено співмірність заходу забезпечення позову пред`явленим позовним вимогам. Також, позивачем не конкретизовано на яке саме майно відповідача необхідно накласти арешт.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя Т.В. Дубас