Єдиний унікальний номер судової справи № 487/3126/17
Провадження № 22-ц/812/533/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

22 квітня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: представника відповідачки - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді - Павлововї Ж.П. о 16 год. 48 хв. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

12 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно.

Позивачка вказувала, що з кінця травня - початку червня 2010 року проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та дружина в кв. АДРЕСА_1 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання здійснювали ремонт помешкання. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки за життя ОСОБА_4 заповіт не склав та відсутність інших спадкоємців за законом, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та надано роз`яснення про встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим більше п`яти років.

Посилаючись на викладене позивачка просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік та жінка більше п`яти років, а саме з червня 2010 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

11 січня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Бєлової Р.В. до суду надійшло заперечення на позов, в якому зазначала, що померлий ОСОБА_4 був двоюрідним братом відповідачки по лінії матері. Усе життя проживав зі своїми батьками, категорично відкидав особисте приватне життя, не мав бажання мати дітей. Проти наданих позивачем документів на підтвердження факту її проживання з спадкодавцем заперечує, вважає їх неналежними та недопустимими доказами, оскільки надані квитанції та чеки на придбання металопластикових вікон виписані саме на ОСОБА_4 , а їх сумісна поїздка не підтверджує факту проживання однієї сім`єю. Щодо вимог про визнання права власності на квартиру, посилається на відсутність доказів, які підтверджують факт порушення прав позивача на прийняття спадщини в порядку ст.ст. 1268, 1270 ЦК України.

07 травня 2018 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про зміну підстав позову в порядку ст. 49 ЦПК України та нову редакцію позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу більше п`яти років та визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. Не змінюючи фактично ні підстав, ні предмету позову, позивач у новій редакції позовної заяви наводить міркування з приводу невизнання наданих відповідачем доказів, наданих на обґрунтування заперечень проти позову; вказує на відсутність правових підстав для закликання ОСОБА_3 до спадщини через недоведеність родинних зв`язків останньої із спадкодавцем.

18 червня 2018 року адвокат Бєлова Р ОСОБА_5 надала до суду відзив на нову редакцію позовної заяви, в якому заперечила проти факту сумісного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 . Зазначила також, що наявність родинних відносин між померлим та ОСОБА_3 визнано приватним нотаріусом та апеляційним судом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спадщину після смерті ОСОБА_4 за законом за правом представлення прийняла його двоюрідна сестра по лінії матері ОСОБА_3 , вимог про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2 не заявлялося. Встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім`єю для ОСОБА_2 не має правового значення, через те, що не тягне за собою виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян, тобто цей факт не є фактом, що має юридичне значення, який може бути встановлений судом. До того ж, суд виходив з того, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, тобто вирішення питання про встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є можливим та є доцільним лише у випадку вирішення спору з приводу визнання спірного нерухомого майна спільним сумісним майном, однак такої вимоги не заявлено. Пред`являючи позов ОСОБА_2 , належним чином не обґрунтувала та не довела, що встановлення зазначеного факту проживання однією сім`єю поновить будь-які її порушені права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт родинних відносин між померлим та ОСОБА_3 не підтверджено, а тому висновок суду про те, що остання є спадкоємицею третьої черги є помилковим. Крім того, судом взагалі не розглянуто заявлені позивачем вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу на підставі наданих доказів, відсутній висновок суду з цього питання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції від представника позивачки адвоката Порошиної Н.Г. надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до розгляду справи № 490/8870/19 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Клопотання мотивоване об`єктивною неможливістю вирішити позовні вимоги у даній справі без розгляду справи № 490/8870/19 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. про скасування постанови нотаріуса Іскрицької Г.В. від 08 лютого 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині визначення ОСОБА_3 спадкоємицею 3 черги за правом представлення згідно ст. 1263 ЦК України на частину спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка належала б за законом матері ОСОБА_3 .

Заслухавши думку представника відповідача адвоката Бєолової Р.В., яка заперечувала проти задоволення даного клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 4 пункту 33 своєї постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 зазначив, що, визначаючи наявність передбачених цивільним процесуальним законодавством підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Між тим, клопотання про зупинення провадження у справі не містить обґрунтувань чому обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

За таких обставин підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 490/8870/19 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відсутні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 251, 260, 368 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Порошиної Наталії Гафурівни про зупинення апеляційної провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст ухвали складено 23 квітня 2020 року.