СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 357/13500/18

пр. № 2/759/663/20

07 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Синельнікова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2019 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна цивільна справа із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю, позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 1224412 грн 00 коп. страхового відшкодування та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № FO-00005050 «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» укладеним 17.03.2017 між ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова група «TAC» відповідно до умов п. 1 договору, страхувальник застрахував транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 1350000 грн 00 коп. у п. 3.2. договору встановлена франшиза в розмірі 10%, після чого 09.03.2018 трапилася подія, яка у відповідності з укладеним Договором трактується як страховий випадок, а саме застрахований транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340 реєстраційний номер НОМЕР_2 був викрадений невідомою особою у зв`язку з чим 09.03.2018 позивач подала заяву про внесення відомостей щодо факту незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом за ч. 3 ст. 289 КК України. Страхувальник 09.03.2018 повідомив в Контакт-центр відповідача про настання страхового випадку «Незаконне заволодіння"», а 13.03.2018 подав відповідачу письмову заяву про настання події та обставини страхового випадку, однак відповідачем не було прийняте рішення ні про виплату страхового відшкодування ні про відмову у виплаті страхового відшкодування, тоді 26.07.2018 позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та не отримавши відповіді на свою заяву, 07.08.2018 позивач повторно звернулася до відповідача з заявою, в якій просила вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування проте не отримала відповіді і на цю заяву, після чого 21.09.2018 позивач звернулася безпосередньо в офіс відповідача, де подала вже третю письмову заяву про виплату страхового відшкодування, однак, в порушення умов договору, відповідачем не прийнято рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування чи відмови у виплаті, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі та строки передбачені п. 14.10.2 Договору.

Ухвалою Цілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018 відкрито по справі загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 51).

Ухвалою Цілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2019 вказану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 75).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2019 вищезазначену справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 102).

24.09.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву зазначивши, що вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування не підтверджені актом товарознавчого дослідження є необгрунтованими та суперечать ст. 990 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 25 Закону України «Про страхування», положенням п. 14.3.1, 14.3.1 договору страхування, а тому не підлягають задоволення, крім цього відповідач заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано їх розрахунку та не підтверджено рахунками, актами, документами про здійснення оплати, а тому такі вимоги суперечать приписам ч. 6 ст. 81, ч. 5 ст. 135, ч.ч. 2 ст. 137, та чч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України (а..с 108-111).

Ухвалою суду від 08.10.2019 задоволено клопотання позивача та призначено по справі судово товарознавчу експертизу (а.с. 138).

21.02.2020 до суду надійшов повідомлення про неможливість надання висновку від 12.02.2020 №28962/19-54.24.09.2019 відповідачем подано відзив

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2020 відновлено провадження по справі (а.с. 157).

Ухвалою суду від 11.09.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 214).

Ухвалою суду від 23.09.2020 визнано заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Ул`яновській О.В. по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування необґрунтованою та передати заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а.с. 228, 229).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2020 Петренко Н.О. у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Ул`яновській О.В. відмовлено (а.с. 222).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на підстави викладеній у ній, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день. час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 183).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 № FO-00005050 «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» укладеним 17.03.2017 між ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова група «TAC» Відповідно до умов п. 1 Договору, Страхувальник застрахував транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 1350000 грн 00 коп., п. 5.1. договору визанчено, що строк дії договору з 20.03.2017 по 19.03.2018 (а.с. 12-15).

Пунктом 3.1. Договору визначені страхові ризики: ДТП, пожежа, стихійне лихо, ЛДТО, незаконне заволодіння.

09.03.2018 позивач звернулася до СГ «ТАС» із заявою про настання події згідно якої трапилася подія, яка у відповідності з укладеним Договором трактується як страховий випадок, а саме 09.03.2018 застрахований транспортний засіб марки CASE ІН MAGNUM 340, 2011 року випуску, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 був викрадений невідомою особою (а.с. 16-28).

Згідно акту прийому передачі ОСОБА_3 передав ПрАТ «СГ «ТАС» по випадку: незаконне заволодіння договір страхування FO-5050 від 17.03.2017, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 21.02.2017, витяг з ЄРДР кримінального провадження №0001340 (а.с. 29).

21.03.2018 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою в якій просив повідомити чи в повному обсязі ним подані документи та матеріали для виплати страхового відшкодування (а.с. 30).

АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомило ОСОБА_3 про те, що страховик залишає за собою право затримати рішення в разі особливо складних обставин страхового випадку, але на строк не більше 60 днів (а.с. 31).

ОСОБА_3 18.06.2018 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із претензією в якій просив вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування (а.с. 32-34).

26.07.2020 ОСОБА_3 звернувся із проханням до ПрАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування на підставі події яка сталася 09.03.2018 (а.с. 35).

Згідно витягу з ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_2 від 09.03.2018 було внесено відомості про кримінальне правопорушення №0001340 (а.с. 36).

07.08.2018 ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі події яка сталася 09.03.2018 (а.с. 41-43).

21.09.2018 ОСОБА_2 звернулася повторно до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 09.03.2018 (а.с. 44).

Постановою слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській обл. Гопаца М.А. від 27.05.2019 перекваліфіковано кримінальне правопорушення, що внесене до ЄРДР за №30001340 від 09.03.2018 з ч. 3 ст. 289 КК України на ст. 356 КК України, оскільки 14.05.2019 були внесені відомості по факту вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (а.с. 112-114).

Згідно листа ПрАТ «СГ «ТАС» від 24.03.2019 вих.№1400/6787 встановлено, що ОСОБА_3 відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки керуючись п.п. 10.1.6, 15.3 Договору, а також ст. 26 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СГ «ТАС» не може визнати вказану подію страховим випадком (а.с. 116, 117).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування»: «Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку».

Згідно ч. 2 ст. 991 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» договором страхування також можуть бути передбачені і інші підстави для відмови здійснення страхової виплати.

Згідно п. 15.3. Договору «Причини відмови у виплаті страхового відшкодування: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт, причини, обставини настання страхового випадку».

Згідно п. 10.1.6 Договору «До страхових випадків не відносяться і виплати страхового відшкодування (страхові виплати) не проводяться, якщо збиток настав опосередковано або внаслідок: Незаконного заволодіння ЗТЗ (в т.ч. набуття права власності) особами, які добровільно допущені в салон ЗТЗ, або шляхом обману, шахрайства, зловживання довірою, включаючи випадки неповернення ЗТЗ, переданого іншій особі згідно з договором, довіреністю або іншим чином в користування, на збереження, для ремонту, для продажу, в оренду, прокат, лізинг чи з іншою метою».

Відповідно до п. 3.1 та п.п. «Б» п. 9.2. Договору страховим випадком за договором є настання збитків страхувальника, що спричинені втратою транспортного засобу лише знаслідок страхового ризику кваліфікованого як незаконне заволодіння.

Крім того, згідно листа слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 19.09.2019 в провадженні Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України про шахрайські дії гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які за змовою з невстановленими особами вчинили всі достатні дії для заволодіння коштами ПАТ «СГ «TAC» в особливо великих розмірах (а.с. 115).

Враховуючи обставини встановлені постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 27.05.2019 відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування: на підставі п. 3.1 та п.п. «Б» п. 9.2. договору, у зв`язку з неможливістю кваліфіковану і слідчим як «самоправство» подію, визнати страховим випадком «незаконне заволодіння»; на підставі п. 15.3 договору, у зв`язку з поданням страхувальником неправдивих з відомостей про факт настання страхового випадку; на підставі п. 10.1.6 договору, у зв`язку з неповерненням застрахованого транспортного засобу ОСОБА_4 , якому трактор був переданий позивачем добровільно для використання, але який надав неправдиві відомості щодо обставин його втрати.

Згідно ст. 990 ЦК України, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору страхування.

Згідно 4.4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідачі витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3. ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

У постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача подано договір про надання правової допомоги №125/ЦС від 26.10.2018 та договір про надання правової допомоги №41/ЦС від 18.04.2019.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги на загальну суму у розмірі 15000 грн 00 коп., а також не надано обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, ст. 27 Законому України «Про страхування»; ст.ст. 990 , 991 ЦК України ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 89, 110, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 08.10.2020.