Справа № 308/4720/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Лупак В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу , -
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 21.10.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.10.2020 року.
ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 03 листопада 2008 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . та відповідачем громадянином України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений шлюб, і 03 листопада 2008 року зареєстрований шлюб та в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №4 та державну реєстрацію проводило Виконавчий комітет Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області (оригінал Свідоцтво про шлюб від 03,11.2008 року серії НОМЕР_2 ), після реєстрації шлюбу дружина відповідача взяла прізвище чоловіка, а саме ОСОБА_1 .
Від шлюбу подружжя дітей не має та спільного майно не нажили та не було придбано. Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття взаємної любові та прожили разом шість років, а саме до 2014 року та позивач на початку 2015 року поїхала жити одна в Донецьку область.
Спільний побут подружжя фактично припинило у 2014 році, та подружжя з цього часу почали проживати окремо та вже з 2018 року позивач переїхала жити та працювати до Києва, а саме адреса проживання позивача є наступна: АДРЕСА_1 .
Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому з метою розірвання шлюбу позивач звертається до суду із позовною заявою.
У зв`язку із викладеним позивач просить суд: розірвати шлюб від 03 листопада 2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивачем), ІПН НОМЕР_1 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і 03 листопада 2008 року зареєстрований шлюб та в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №4 та державну реєстрацію проводило Виконавчий комітет Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області. Свідоцтво про шлюб від.03.11.2008 року серії НОМЕР_3 ; Судові витрати покласти на відповідача.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 17.08.2020 року від позивача та його представника надійшла спільна заява про розгляд справі без їх участі, в якій зазначено що вони повністю підтримують позовну заяву та просять розірвати шлюб. Заперечень проти заочного рішення не подавали.
Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, по причини неявки суд не повідомляв. Суд констатує, що окрім направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повідомлення про виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (http:// court.gov.ua/). Слід зазначити, що жодних клопотань, заяв та відзиву від ОСОБА_3 до суду не надходило.
У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
03.11.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб який зареєстровано Виконавчим комітетом Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №4, вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 листопада 2008 р., Серії НОМЕР_3 - оригінал якого міститься у матеріалах справи.
Однак, подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не проживають разом фактично із 2014 року тобто даний шлюб існує тільки формально.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110 Сімейного Кодексу.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
На даний час ведення сторони по справі не підтримують шлюбне життя, не проживають разом та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід розірвати.
Згідно позовної заяви у шлюбі позивач та відповідач спільно майна не нажили, дітей від шлюбу у них немає. Вказане відповідачем не заперечувалось, відзиву на позовну заяву ОСОБА_8 не подано.
Суд бере до уваги, що від відповідача до суду не подано відзив або заперечень на позов, а тому вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб укладений 03.11.2008 р. між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстровано Виконавчим комітетом Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №4, свідоцтво про шлюб від 03 листопада 2008 р., Серії НОМЕР_3 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош