Дата документу 15.04.2020 Справа № 336/408/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/408/20 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
провадження № 22-ц/807/1159/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Хомутського Вячеслава Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» звернулось з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме, за послуги з утримання будинку за період з листопада 2017 року по грудень 2019 року в сумі 10 309,2 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Керуюча компанія «Мрія».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Хомутського В.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Пунктами 1, 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору та копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявником до заяви не було додано платіжних документів про сплату судового збору.

В матеріалах справи міститься акт, складений працівниками Шевченківського районного суду про те, що в надісланому поштовому конверті відсутні вказані у додатку до заяви докази сплати судового збору (а.с. 6).

Додаючи до апеляційної скарги платіжне доручення № 3668 від 16.01.2020р. про сплату судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, апелянт взагалі не зазначає у скарзі, чому цей платіжний документ ним не було одразу додано до заяви, у зв`язку з чим і був складений акт працівниками суду.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність заяви про видачу судового наказу вимогам п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у зв`язку із несплатою судового збору, оскільки суду платіжного документу надано не було.

Також підставою для відмови у видачі судового наказу судом було визначено ненадання до заяви про видачу судового наказу копії договору, укладеного між заявником та боржником.

Так, судом було зазначено, що заявником не додано жодного документального підтвердження того, що боржник як власник приміщення у багатоквартирному будинку укладав договір з ТОВ «КК «Мрія» чи надавав згоду на укладення такого договору від свого імені та у своїх інтересах. Тому суд вказував, що укладення договору іншими особами із заявником не може свідчити про наявність договірних відносин із споживачем ОСОБА_1 , що суперечило би приписам Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Колегія встановила, що в заяві просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 листопада 2017 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 10103,20 грн.

На підтвердження своїх доводів, ТОВ «КК «Мрія» було додано до заяви та апеляційної скарги копію договору № К-001 від 06 вересня 2017 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який укладений між замовником - виконавчим комітетом ЗМР та управителем - ТОВ «КК «Мрія».

У пп. 11 п. 10 цього договору визначено обов`язок управителя укласти договори про надання послуг з мешканцями об`єкту.

Також, колегія з цього приводу наголошує на тому, що у періоді з 01 листопада 2017р. по 31 грудня 2019р., за який просить стягнути заборгованість заявник шляхом прийняття судового наказу, діяли дві різні редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, 09 листопада 2017р. Верховною Радою України був прийнятий новий ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 червня 2018р.

Згідно з попереднім законом кожний споживач комунальних послуг мав у обов`язковому порядку укласти відповідний договір про надання йому будь-якого виду комунальних послу.

Та новим законом передбачено побудову будь-якої моделі відносин з надавачем послуг, яка буде прийнята на підставі рішення співвласників багатоквартирного будинку.

І тільки у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом відповідного строку, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч. 7 статті 14 цього Закону (п. 5 розділу 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 10.06.2018 р.).

Отже висновок суду про те, що до заяви про видачу судового наказу не було надано відповідного договору, укладеного в письмовій формі зі споживачем, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, ґрунтується на вимогах вказаних законів та відповідає положенням доданого до заяви договору від 06.09.2017р.

Також для вирішення заяви суду слід було б проаналізувати інші докази, що загальними зборами не приймалось відповідного рішення про відносини з ТОВ «КК «Мрія».

Таким чином, суд обґрунтовано виходив із того, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, а тому вірно відмовив у видачі судового наказу на її підставі.

Крім того, суд правильно роз`яснив заявнику, що у відповідності до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків. А також про можливість звернення з тими ж вимогами в порядку позовного провадження.

Отже, порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» у особі представника Хомутського Вячеслава Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанови прийнята, складена та підписана 15 квітня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.