РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 565/2100/19

Провадження № 22-ц/4815/1021/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 липня 2020 року, ухвалене в складі судді Демчини Т.Ю., у справі № 565/2100/19,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради, в якому просила визнати недійсним договір від 01 лютого 2017 року № 323Ж-2 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладений між нею та відповідачем щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що спірний договір підписано позивачем у грудні 2017 року під тиском. Позивач вказує, що укладений договір не визначає обсягів та вартості послуг, що надаються, до нього не долучено копії рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, укладений договір суперечить типовій формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03липня 2020 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради про визнання недійсним договору № 323-Ж від 01 лютого 2017 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відмовлено за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, також виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження застосування до нього будь-якого тиску з боку відповідача. Окрім того, у суду відсутні підстави для визнання договору № 323Ж-2 від 01 лютого 2017 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між КП «ЖКС» та ОСОБА_1 , таким, що не відповідає вимогам закону, через відсутність у позивачки на час його підписання друкованої копії рішення органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на відповідні послуги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача як свідка.

Вважає помилковими посилання суду першої інстанції на те, що доведення до відома споживача інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру, ціну, тарифи тощо в спосіб розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування, прямо суперечить змісту типового договору, де вказано, що копія такого рішення повинна бути додана до договору. Інший спосіб інформування типовим договором не визначено. Зазначає, що саме відсутність такого посилання в договорі та фактичне ненадання такого рішення при підписанні договору призвело до необізнаності позивача про істотні умови спірного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що рішення суду законне та обгрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що 01 лютого 2017 року між Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Житлокомунсервіс» Вараської міської ради як виконавцем та ОСОБА_1 , яка є наймачем квартири АДРЕСА_2 , укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № НОМЕР_1 , предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» міститься перелік житлово-комунальних послуг, до яких належать, зокрема, утримання спільного майна багатоквартирного будинку (в тому числі прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території), утримання ліфтів, послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статі 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Типовий договір про надання послуг із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529.

При укладенні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, але мають право конкретизувати його. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 26 Закону істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: 1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обов`язки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на час укладення договору), порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад (надалі - Порядок) було затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 390 від 30.07.2012, який діяв на час укладення оспорюваного договору.

Пунктом 2.15 Порядку було визначено, що процедура доведення до відома споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад вважається такою, що відбулася, незалежно від надходження до суб`єкта господарювання/органу, уповноваженому встановлювати тарифи протягом встановленого строку зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.

За змістом статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (частина перша статті 231 ЦК України).

Виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області № 213 від 18.11.2016 встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП «ЖКС» з 01.12.2016. Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області № 236 від 15.12.2016 було внесено зміни в частині дати початку надання послуг КП «ЖКС». Усі вищезазначені рішення, а також інші рішення про встановлення, зміну тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, структури тарифу, іншої інформації, що становить інтерес для споживачів, оприлюднено на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет за процедурою, передбаченою Порядком, де вони доступні для перегляду у будь-який час, у тому числі і на момент розгляду справи.

Встановивши, що оспорений договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій відповідає вимогам чинного законодавства, факт укладення договору під тиском позивачем не доведено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача як свідка, не заслуговують на увагу, оскільки ці покази не є достатніми та належними у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваному договорі відсутні всі істотні умови, передбачені ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки, з урахуванням приписів ст.ст. 215, 638 ЦК України, відсутність в договорі всіх істотних умов не є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 03 липня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2020 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.