Справа № 461/3416/20
Провадження № 2/461/992/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 року

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючої судді Фролової Л.Д., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020, акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду, з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного 30 березня 2017 року договору між позивачем і відповідачем, остання отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків- НОМЕР_2 ). Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на день подання позовної заяви до суду, ОСОБА_1 має заборгованість у загальній сумі 24208,60 грн. Свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту і тому, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача.

Ухвалою судді від 27 квітня 2020 року, у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/3416/20, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Згідно відміток поштових відділень, ухвали про відкриття провадження у справі, були отримані учасниками. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача вважається доставленою.

Відповідачем до суду було надіслано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості від 07 липня 2020 року, та відповідь на відзив на позовну заяву № 461/3416/20, що надіслана представником АТ «Ідея Банк» Трухно М.М.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на основі поданих сторонами письмових доказів.

07 липня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості від ОСОБА_1 , в якій вона вказує те, що позивачем не надано пояснень щодо суми заборгованості в розмірі 4111,01 грн. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку- є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може, на думку відповідача слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Крім того, відповідач вказує, що матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором у розмірі 24208,60 грн. Також відповідач зазначає, що банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунком 360 календарних днів на рік, але роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

17 липня 2020 року до Галицького районного суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій акціонерне товариство «Ідея Банк» повідомляє, що в порушення умов кредитного договору №С03.185.73651 відповідач, зобов`язання, за ним належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 09 квітня 2020 року заборгованість за таким становить 24 208, 60 грн., що було підтверджено угодою №С03.185.73651 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 березня 2017, випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 , довідкою-розрахунком кредитної заборгованості, детальним розрахунком заборгованості за угодою №С03.185.73651 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 березня 2017 року.

Більше того, позивач зазначає що відповідачу було надано детальний розрахунок заборгованості за угодою №С03.185.73651 від 30 березня 2020 року, виконаний станом на 09 квітня 2020 року, який відображає детальніше та зрозуміліше структуру боргу за кредитним договором, у тому числі з урахуванням усіх здійснених сплат, що відповідає виписці № НОМЕР_1 , та відповідачем не надано альтернативний розрахунок, який би спростував наявність заборгованості за її кредитним договором, що ще раз підтверджує необгрунтованість та не обдуманість тверджень відповідача.

Також у відповіді на відзив на позовну заяву, позивач зазначає, що п.5.1 угоди №С03.185.73651 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, який підписала ОСОБА_1 , встановлено, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку з усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою банку, які йому зрозумілі та з якими він цілком згідний.

І тому, позивач вважає, що ОСОБА_1 , погодилася з обсягом взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а відтак укладення угоди № С03.185.73651 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Судом установлено, що 30 березня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є АТ «Ідея Банк») та відповідачем була укладена угода № №С03.185.73651, відповідно до якої, остання отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків- НОМЕР_2 ). Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів.

Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом а також довідки-розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, борг станом на 09 квітня 2020 року, перед позивачем становить 24208,60 грн. з них: 17811,08 грн- основний борг, 233,82 грн -прострочений борг, 4111,01 грн. -прострочені проценти, 1052,69 грн. - строкові проценти, 1000 грн. - інші штрафні санкції.

Позивачем, в підтвердження своєї позиції, суду була надана угода № С03.185.73651 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 березня 2017 року, яка підтверджує факт укладення договору та надання банком позичальнику кредитних коштів шляхом відкриття кредитної лінії, яка підписана сторонами та не визнана недійсною в установленому порядку, та заява про розмір щомісячного доходу, підписана відповідачем власноручно. А також, тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб-існуючих клієнтів банку, з якими був ознайомлений відповідач.

Підтвердженням того, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, є надана суду вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 24 лютого 2020 року, вих. №12.4.2/С03.185.73651, надіслана ОСОБА_1 , однак, позивачу відповіді не було надано і тому останній був вимушений звернутися до суду з позовом.

В матеріалах справи наявна заява №40.04.003893 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк», виписка-повідомлення №40.04.003893 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 30 березня 2017 року, що є підтвердженням факту приєднання відповідача як клієнта до акціонерного товариства «Ідея Банк» та отримання ним кредитних коштів.

Також, позивачем додано виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 від 09 квітня 2020 року, що є первинним бухгалтерським документом та відображає рух коштів по рахунку, та детальний розрахунок заборгованості за угодою № С03.185.73651 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 березня 2017 року, який детально та розгорнуто відображає структуру боргу відповідача за кредитним договором, та повною мірою відповідає виписці по рахунку ОСОБА_1 , а також було надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року №49 затверджені Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Згідно з пунктом 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до п. 10.37.1 кредитного договору, угоду № С03.185.73651 від 30 березня 2017 року, клієнт зобов`язаний протягом строку користування кредитним лімітом своєчасно та в повному обсязі оплачувати банку проценти, інші платежі за кредитом, погашати заборгованість по кредиту, в порядку та на умовах , визначених цим кредитним договором за обраним продуктом та графіку щомісячних платежів і повернути банку в повному обсязі суму наданого кредиту в строк, передбачений графіком.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогамистатті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитний договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/455/19.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що отримання банком плати у формі штрафних санкцій, нарахованих по 29 вересня 2020 рік, не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», передбачено умовами угоди№ С03.185.73651 від 30 березня 2017 року, який погоджено та підписано сторонами, а відтак, вважає, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 24208,60 грн. та інші штрафні санкції у розмірі 1000 грн., також підлягають до задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним та задовольняє його в повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2102 грн.

Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 24208,60 грн - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою № С03.185.73651 від 30 березня 2017 року, з розрахунком боргу: 17811,08 грн- основний борг, 233,82 грн -прострочений борг, 4111,01 грн. -прострочені проценти, 1052,69 грн. - строкові проценти, 1000 грн. - інші штрафні санкції, всього - 24208,60 (двадцять чотири тисячі двісті вісім гривень, шістдесят копійок) грн.

Стягнути з до ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір по справі в сумі 2102 грн, 00 копійок.

Позивач (стягувач): акціонерне товариство «Ідея Банк», , юридична адреса: м. Львів, вул. Валова, 11.

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова