РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року Провадження №2/425/3/20

Справа №425/1882/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, скасування договору дарування та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, згідно якого та наданих уточнених позовних вимог, зазначила, що в період з 04.12.1967 року по 10.04.2017 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу подружжя набуло спільне майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 , вартістю 50 000 грн.; напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 , вартістю 5 000, 00 грн., автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов

№ НОМЕР_6 ; квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 ; житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою:

АДРЕСА_2 ; депозитний вклад, відкритий в VAB банку на ім?я ОСОБА_2 , рахунок

№ НОМЕР_7 та рахунок № НОМЕР_8 на суму 120 000 грн. та 15 500 доларів США відповідно; металевий гараж, що знаходиться в кооперативі «Західний» по

АДРЕСА_3 ; гараж цегловий, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_4 .

У зв`язку з тим, що спірне майно залишилося у користуванні відповідача, який в свою чергу відмовляється добровільно провести його поділ, позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд скасувати договір дарування

№ 4442/2019/1439724 транспортного засобу від 27.04.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сервісному центрі РСЦ МВС в Луганській області № 4442, відповідно до якого Дарувальник передав безоплатно у власність Обдарованому транспортний засіб марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов

№ НОМЕР_6 , визнати об`єктами спільної сумісної власності наступне майно:

-автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 , вартістю 50 000 грн.;

-напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 , вартістю 5 000, 00 грн.,

-автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

-депозитний вклад, відкритий в VAB банку на ім?я ОСОБА_2 , рахунок

-№ НОМЕР_7 та рахунок № НОМЕР_8 на суму 120 000 грн. та 15 500 доларів США відповідно;

-металевий гараж, що знаходиться в кооперативі «Західний» по

АДРЕСА_3 ; гараж цегловий, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_4 .

Визнати за позивачем право власності на Ѕ частку:

-автомобіля марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 , вартістю 50 000 грн.;

-напівпричепа легкового марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 , вартістю 5 000, 00 грн.,

-автомобіля марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 ;

-житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

-депозитного вкладу, відкритого в VAB банку на ім?я ОСОБА_2, рахунок

№ НОМЕР_7 та рахунок № НОМЕР_8 на суму 120 000 грн. та 15 500 доларів США відповідно;

-металевого гаражу, що знаходиться в кооперативі «Західний» по

АДРЕСА_3 ;

-будівельних матеріалів з яких побудований гараж цегловий АДРЕСА_5 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та невідповідність майна заявленим вимогам.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, раніше надав до суду зустрічний позов, в якому зазначив, що все майно, яке придбано під час шлюбу з позивачем придбано саме за його особисті кошти - премії а тому не підлягає розподілу, у зв`язку з чим просить суд визнати за ним право власності на:

-автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 , вартістю 50 000 грн.;

-автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-Ѕ частку квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

-гаражі № АДРЕСА_7 ;

-золоті коштовності: обручку, ланцюжок, хрестик;

-архів з діловими паперами, фотографіями, документами;

-квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_8 ;

квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_9 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.10.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого за час спільного проживання до припинення шлюбних відносин - до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, скасування договору дарування та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя (а.с.214 том І).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.04.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого за час спільного проживання до припинення шлюбних відносин - залишено без розгляду (а.с.88-89 том ІІ).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянки України(а.с.8-9 том І).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 30.07.2018 року

№ 579 (а.с.39, том І).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 14.12.1968 року, відповідний запис № 561, серія НОМЕР_9 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 14.12.1968 року перебували у шлюбі, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.04.2017 року, яке набрало законної сили 25.04.2017 року, розірвано (а.с.7 том І, 85-86 том ІІ).

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 16.12.2005 року серія НОМЕР_14 (а.с.87 том ІІ).

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 , який знаходиться в аварійному стані та ремонту не підлягає, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 27.09.1997 року серія № НОМЕР_15 та актом рекламації від 11.04.2018 року (а.с.12, 49 том І).

Квартира № АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 14.02.2001 року № 083, записаним у реєстрову книгу за № 478/47 дод. стор. 569 та технічним паспортом (а.с.13, 14-15 том 1).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.02.2020 року прийнятозаяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про відмову від позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1 та закрито провадження по вказаній справі в даній частині вимог (а.с.43-44 том ІІ).

Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 06.06.2000 року

№ 514 ОСОБА_5 дозволено будівництво гаражу по АДРЕСА_4 відповідно до схеми затвердженої у відповідному порядку (а.с.16, 17 том І).

Згідно технічного паспорту на жилий будинок особистого житлового фонду, інвентарний номер 69, реєстровий номер 31/2 від 12.05.1988 року, договору купівлі - продажу від 24.03.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 236, серія ААМ № 040838 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєструправ власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.01.2017 року

№ 78606578, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :11:001:0245, реєстраційний номер 16 (а.с.18-20, 21, 22 том І).

ОСОБА_2 є членом гаражного кооперативу «Західний» та йому належить металевий гараж № 38 , загальною площею 18 кв.м., неприватизований, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю на запит від 22.02.2017 року № 16/02/2017 голови кооперативу «Західний» (а.с.23 том І).

Відповідно до довідки головуючого кооперативу «Західний» від 11.06.2018 року ОСОБА_2 не є членом гаражного кооперативу «Західний» та гаража у власності не має (а.с.50 том І).

05.02.2015 року ОСОБА_2 через відділення ПАТ «Альфа Банк» отримав гарантовану суму у розмірі 200 000 грн., що підтверджується відповіддю Акціонерного товариства «Український акціонерний банк» від 08.09.2015 року № 06-28263 (а.с.51 том І).

Згідно витягу з наказу № 15-ОД від 26.05.2004 року ОСОБА_2 нагороджено грошовою премією у розмірі 75 000 доларів США (а.с.48 том І).

Відповідно до інформації територіального сервісного центру МВС № 442 в Луганській області від 05.07.2019 року № 31/12/4442-962 та договору дарування 4442/2019/1439724 транспортного засобу від 27.04.2019 року, автомобіль марки «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_6 з 04.10.2005 року був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 27.04.2019 року перереєстрований на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі договору дарування № 4442/2019/1439724, укладеному в ТСЦ № 4442 (а.с. 137, 138 том І).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 45 про оцінку транспортного засобу від 16.09.2019 року ринкова вартість автомобілю марки «Toyota Camry», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_6 становить 189 283,20 грн. (а.с.173-174, 179-180 том І).

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Судом встановлено, що напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 , та житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 придбані до набрання чинності СК України, тому вирішуючи спір в цій частині суд застосовує до спірних правовідносин положення Кодекс про шлюб та сім`ю України (КпШС України), чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або у порядку спадкування, згідно з положеннями статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном).

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Таким чином, розглядаючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання вказаного майна.

Відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке є об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути спільною сумісною власності за укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Якщо один із подружжя вклав у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, придбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі статті 25 КпШС України) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (стаття 28 КпШС України).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, у разі придбання майна хоч й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 22 КпШС України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами по справі під час шлюбу придбано спільне майно, а саме:

-автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 ;

-напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане майно не набуте одним із подружжя до шлюбу, тому підлягає визнанню спільною сумісною власністю подружжя.

Що стосується вимог позивача про скасування договору дарування

№ 4442/2019/1439724 транспортного засобу від 27.04.2019 року, а саме автомобіля марки «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , визнання данного автомобіля спільною сумісною власністю та визначення за нею права власності на Ѕ частку автомобіля суд зазначає наступне.

За приписами ст. 11 ЦК України , цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За загальним правилом, викладеним у ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з позивачем було придбано автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов

№ НОМЕР_6 , який в подальшому ОСОБА_2 , а саме під час розгляду даної справи, подарував відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 137, 138, том 1), без дозволу та відому позивача, а отже на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України даний договір є недійсним та підлягає скасуванню, а даний автомобіль, в свою чергу, визнанню об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Що стосується вимог позивача відносно визнання спільною сумісною власністю подружжя наступного майна: депозитних вкладів в VAB банку відкритих на ім?я

ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_7 та рахунок № НОМЕР_8 на суму 340 375 грн.; металевого гаража в кооперативі «Західний» по

АДРЕСА_3 , площею 18 кв.м. та вартістю 15 000 грн. та гаража цеглового по АДРЕСА_4 , площею 31, 36 кв. м. та вартістю 80 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно відповіді Акціонерного товариства «Український акціонерний банк» від 08.09.2015 року № 06-28263 (а.с.51, том 1) 05.02.2015 року ОСОБА_2 через відділення ПАТ «Альфа Банк» отримав гарантовану суму у розмірі 200 000 грн., тобто дані вклади на теперішній час відсутні, а також в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на зазначені вище гаражі, а отже дане майно не підлягає розподілу між сторонами. Крім того, рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 06.06.2000 року № 514 невстановленій судом особі ОСОБА_5 , а не сторонам по справі, дозволено будівництво гаражу по АДРЕСА_4 відповідно до схеми затвердженої у відповідному порядку (а.с.16, 17 том І).

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що все зазначене в позовній заяві майно придбано під час шлюбу з позивачем на його особисті кошти, а саме одноразові премій, а отже відповідно до ч. 3 ст. 57 СК України є його особистою власністю та не підлягає розподілу, спростовується відсутністю в матеріалах справи доказів зазначеного.

Таким чином, на підставі вище викладеного, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги, визнавши об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнавши за ними право власності на Ѕ частку наступного майна: Ѕ частку:

- автомобіля марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 ;

- напівпричепа легкового марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 ;

- автомобіля марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

- житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташованого на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково з відповідача

ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 550,00 грн., а з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, скасування договору дарування та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - задовольнити частково.

Скасувати договір дарування № 4442/2019/1439724 транспортного засобу від 27.04.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сервісному центрі РСЦ МВС в Луганській області № 4442, відповідно до якого Дарувальник передав безоплатно у власність Обдарованому транспортний засіб марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 .

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 ):

-автомобіль марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 ;

-напівпричіп легковий марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 ) та ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованим за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 ) право власності за кожним на Ѕ частку:

-автомобіля марки «ВАЗ», модель «2107», номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_2 ;

-напівпричепа легкового марки «КРАЗ», модель «8138», номерний знак НОМЕР_3 , 1997 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_4 ;

-автомобіля марки «Toyota», модель «Camry», номерний знак НОМЕР_5 , 2005 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_6 ;

-житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , та розташованого на земельній ділянці, площею 0,2355 га за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_1

( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою за адресою:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 ) понесені судові витрати у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень) гривень

00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_12 ) понесені судовий витрати по оплаті судового збору у розмірі

768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо доЛуганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 квітня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський