ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/180/19
провадження № 2/753/2938/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" квітня 2020 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мицик Ю.С.
при секретарі Пугач Д.С.
сторони не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на зміну прізвища дитини без згоди батька,-
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ), відповідно до вимог якого просила надати згоду на зміну прізвища дитини.
Підсудність справи визначена Дарницькому районному суду м. Києва ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2018.
Позов обгрунтовано наступними обставинами. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 17.02.2015. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2015 було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання спільної малолітньої дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не підтримує відносини з позивачем та їх спільною дитиною, у вихованні дитини участі не бере, коштів на утримання дитини не сплачує, місце знаходження та роботи відповідача позивачу невідоме. За час їх спільного життя, сторони мали розбіжність у поглядах на життя. Коли народилася донька й виникло питання: хрестити дитину за українськими звичаями, відповідач та його родина були проти й неодноразово, у подальшому наголошували про приналежність позивача до українського походження, наголошували про низькосортність всього українського. Постійні сварки, образи з боку ворожнечоналаштованої матері відповідача стали причиною розлучення. Після розлучення з відповідачем, позивач неодноразово намагалася зв`язатися з останнім, однак з вересня 2014 року зв`язку з ним не було. З цієї причини позивач звернулася до суду для надання дозволу на отримання проїздного документа дитини без згоди батька, який фактично не бере участі у вихованні та утриманні дитини, вільно пересуватися по містах України та виїзду дитини за кордон для обстеження, лікування та оздоровлення. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.07.2016 було задоволено позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. У зв`язку із нестабільною ситуацією в Криму та Севастополі існує проблема з медичним обслуговуванням, наданням медичних послуг, а також наданням державної освіти громадянам України, цькуванням та перешкоджанням у вивченні української мови та літератури, позивач разом з дочкою виїхали з тимчасово окупованої території України. Позивач вказує, що різні прізвища у неї та дочки є незручним для подальшого спокійного життя дитини, для уникнення додаткових питань з боку майбутніх однокласників, ймовірних посмішок, отримання й оформлення документів, зокрема переоформлення проїздних документів до часу досягнення дитиною 14 років тощо. Прізвище « ОСОБА_4 » походить своїм корінням з історичної давнини. Дідусь позивача, ОСОБА_5 , був учасником Великої Вітчизняної Війни та мужньо захищав свою країну, родина позивача пишається його мужністю, вірністю своєму народові, а тому з гордістю несе його прізвище крізь покоління. Враховуючи викладене вище, позивач просить надати дозвіл на зміну існуючого прізвища дитини на прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та внести відповідні записи у свідоцтво про її народження.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. від 21.04.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків /а.с. 34/.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. від 20.03.2019 було звільнено позивача від сплати судового збору.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. від 20.03.2019 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
13.06.2019 вказану справу у зв`язку з перебуванням судді Цимбал І.К. у відпустці, передано до провадження судді Мицик Ю.С. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями /а.с. 67/.
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 18.06.2019 було прийнято вказану справу до провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання /а.с. 68/.
Учасників справи повідомлено про розгляд справи, одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Ухвалою суду від 08.10.2019 підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце його проведення, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов просила задовольнити, посилаючись на обставини, що в ньому викладені.
Відповідач в судове засідання не з`явивився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства, шляхом розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за письмовою згодою позивача.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.02.2015 /а.с. 11/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем /а.с. 8-10/.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.08.2015 до досягнення дитиною повноліття /а.с. 18-19/.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2016 надано дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 12-17/.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Сімейного кодексу (СК) України.

У відповідності до частин 2-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Необхідно зазначити, що згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини дитині законом і іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. З, ст. 4, п. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини.

Статтею 28 ЦК України встановлено, що ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішення спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Зміна прізвища дитини здійснюється у порядку, встановленому Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року № 86/5.

Прізвище дитини, яка досягла семи років має змінюватись тільки при наявності згоди дитини.

Згода дитини на зміну її прізвища також відповідає закріпленому у статті 8 Конвенції про права дитини її праву на збереження індивідуальності, яка включає громадянство, ім`я та сімейні обов`язки.

У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові можуть бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, не займається її розвитком, оздоровленням, не виконує батьківських обов`язків по відношенню до їх доньки, не займається її утриманням.

Водночас, суд критично ставиться до таких тверджень та відхиляє їх, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Крім того, проживання відповідача окремо від дочки, у зв`язку з розірванням шлюбу та перебування відповідача на тимчасово окупованій території, створює обмеження у реалізації відповідачем окремих можливостей участі у вихованні дитини.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не навідується до дочки, не виконує рішення суду про стягнення аліментів, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними. Крім того, у клопотанні від 07.02.2019 позивач повідомила, що претензій до відповідача матеріального характеру вона не має та не очікує.

Суду не надано доказів, що відповідач позбавлений батьківських прав відносно своєї дочки.

Оскільки батьки мають однакові права щодо своїх дітей незалежно від того, з ким із них проживають діти, то для зміни прізвища дитини потрібна згода обох батьків. Дати згоду на зміну прізвища без згоди другого з батьків можливо лише за наявності умов, коли створилися незвичайні обставини у житті дитини і якщо її інтереси вимагають зміни її прізвища.

Посилання позивача на те, що малолітня дитина, живучи в сім`ї з матір`ю у якої прізвище « ОСОБА_1 », маючи різні прізвища з рідними, буде відчувати незручності для спілкування, виникнення додаткових питань з боку майбутніх однокласників, ймовірні посмішки, не може вважати незвичайними обставинами, що створилися у житті дитини.

Тож, твердження позивача про можливість виникнення в подальшому будь-яких непорозумінь чи труднощів у дитини, є припущенням, що не може бути покладено в обґрунтування прийнятого рішення.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, врегульовано порядок розв`язання спорів між батьками щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає Службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей та сім`ї з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Водночас позивач до Служби у справах дітей та сім`ї не зверталася, думка дитини з приводу зміни прізвища не з`ясовувалася.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зміна прізвища дочки, з прізвища батька на прізвище матері відповідатиме інтересам дитини, сприятиме якісним змінам у її житті та зумовлена обставинами, що свідчать про необхідність зміни прізвища дитини.

З наведених мотивів, за відсутності згоди ОСОБА_3 , яка на час розгляду справи досягнула семирічного віку, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в позові, судові витрати у вигляді розміру судового збору, який підлягав сплаті позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок держави, оскільки відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 55, 60 ЦК України, ст. 7, 141, 144, 145, 148, 158, 161, 180 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на зміну прізвища дитини без згоди батька - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: Ю.С.Мицик