Справа № 703/4523/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/4523/19

за участю

представника позивача адвоката Лук`яненко Г.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Петренка О.В.

про стягнення вартості заподіяного матеріального збитку та моральної шкоди внаслідок ДТП

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих ДТП.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 січня 2019 року близько 17 години 30 хвилин по вул. Соборній в м. Смілі сталася ДТП за участю належного йому автомобіля «Форд» та автомобіля «Шевроле» під керуванням ОСОБА_1 .

Учасники пригоди склали європротокол, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ДТП визнала повністю.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 29 січня 2019 року представником цієї компанії було складено акт огляду транспортного засобу, в якому зафіксовано перелік отриманих автомобілем «Форд» пошкоджень.

В подальшому цією страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 33114 грн. 93 коп.

Не погоджуючись з розміром відшкодування позивачем була замовлена експертиза, за висновком якої розмір відновлювального ремонту автомобіля становить 109912 грн. 88 коп., розмір матеріальної шкоди з урахуванням втрати товарної вартості 121965 грн. 05 коп.

Після врегулювання визначення розміру виплати страховою компанією було складено страховий акт та встановлено вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля без врахування фізичного зносу деталей та без ПДВ в розмірі 109912 грн.

01 липня 2019 року страхова компанія додатково перерахувала ОСОБА_2 16885 грн. 07 коп. страхового відшкодування в межах страхового ліміту.

В зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідача різницю між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди в сумі 71965 грн. 06 коп.

Крім того, зазначив, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань не лише за особисте життя і здоров`я, а й за безпеку своїх двох малолітніх дітей, які на час ДТП перебували в салоні автомобіля. А тому просив стягнути з ОСОБА_1 15000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з недотриманням вимог ст. 177 ЦПК України.

19 грудня 2019 року після усунення недоліків суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

31 січня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву.

03 березня 2020 року надійшла заява позивача про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог. Оскільки після звернення до суду з позовом ОСОБА_2 було проведено відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, остаточно просив стягнути 65307 грн. 18 коп. вартості заподіяного матеріального збитку, непокритого сумою страхового відшкодування, та 15000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року прийнято до розгляду заяву з урахуванням змінених та зменшених позовних вимог.

За клопотанням представника відповідача суд ухвалою від 20 травня 2020 року витребував у ФОП ОСОБА_3 відомості щодо вартості робіт з фарбування автомобіля та вартості матеріалів, які були використані.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В судове засідання позивач не з`явився. Його представник позов підтримала в повному обсязі з урахуванням змінених та зменшених позовних вимог та просили його задоволити з наведених в ньому підстав. Зазначила, що на даний час автомобіль позивача відремонтовано, а тому обов`язок по відшкодуванню шкоди поза межами страхового відшкодування покладено саме на особу, яка винна в ДТП.

Відповідач та її представник позов визнали частково в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1500 грн. Не заперечуючи вини ОСОБА_1 у ДТП, зазначили, що відповідачем не доведено розмір понесених ним реальних збитків на відновлення транспортного засобу. Надані позивачем акт здачі-приймання робіт, видаткова накладна, рахунок-фактура та квитанція до прибуткового ордеру не є належними доказами на підтвердження виконання та оплати робіт, а також придбання запасних частин. Касовий ордер не містить штампу або напису «Оплачено», а тому також не є належним доказом на підтвердження позовних вимог. Крім того, ФОП ОСОБА_3 не має права на продаж приладдя для автотранспорту, однак ним були включені у вартість своїх робіт і вартість фарби, яка була використана ним на фарбування автомобіля.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 24 січня 2019 року о 17 годині 30 хвилин по вул. Соборній в м. Сміла ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Шевроле» реєстраційний № НОМЕР_1 , під час виїзду на смугу у протилежному напрямку здійснила зіткнення з автомобілем «Форд» реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль «Форд» отримав видимі механічні пошкодження двох лівих дверей. Свою вину у вчиненні ДТП визнала відповідач по справі, що засвідчила власним підписом.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/8164648 від 26 жовтня 2018 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 з 27 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2019 року включно була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Згідно з п. 4 цього полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить сто тисяч гривень.

29 січня 2019 року провідним спеціалістом ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було оглянуто автомобіль ОСОБА_2 за участю позивача та складено акт огляду транспортного засобу з детальним переліком пошкоджень та зазначенням деталей, які підлягають заміні, ремонту та фарбуванню.

26 березня 2019 року було складено страховий акт № ОЦ/049/000/19/0134, згідно з яким страховою компанією було визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з урахуванням фізичного зносу, без ПДВ у розмірі 33114 грн. 93 коп. Згідно з відміткою на вказаному акту позивачу було перераховані ці кошти 22 квітня 2019 року.

Як встановле6но з висновку судового експерта Кипи С.М. № 087/19 від 27 лютого 2019 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП власнику автомобіля «Форд» з урахуванням втрати товарної вартості становить 121965 грн. 06 коп. Розмір втрати товарної вартості було визначено у розмірі 12052 грн. 18 коп.

26 червня 2019 року ПрАТ «УПСК» було складено страховий акт № ОЦ/049/000/19/0219, згідно з яким вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей та без ПДВ було визначено у розмірі 109912 грн. 88 коп. Враховуючи ліміт страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. з вирахуванням раніше виплаченого страхового відшкодування позивачу 01 липня 2019 року було доплачено 16885 грн. 07 коп.

Норми права, які застосовує суд.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.1 ст.1188 ЦК)

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

На підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля позивачем надано акт здачі-приймання робіт від 02 січня 2020 року, який містить детальний опис виконаних ФОП ОСОБА_3 ремонтних та відновлювальних робіт належного позивачу автомобіля на загальну суму 20480 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру про оплату цих робіт у вказаному розмірі, податкову накладну № 3 від 19 грудня 2019 року та рахунок-фактуру № СФ-0000003 від цієї ж дати, видану ФОП ОСОБА_5 , які містять інформацію про вартість запчастин у розмірі 83775 грн., а також товарний чек про оплату цих запчастин.

Представник відповідача заперечував проти належності цих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат, оскільки квитанція до прибуткового касового ордеру не містить штампу або напису «Оплачено», а видаткова накладна та рахунок-фактура за своєю правовою природою не є розрахунковим документом. Крім того зазначив, що стороною позивача неодноразово подавались ці документи у змінених варіантах, в тому числі і після внесення в них виправлень.

Відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Суд виходить з того, що хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу. Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача грошових коштів, затрачених на ремонт пошкодженого автомобіля. Відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач.

При цьому, суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦПК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18.

Крім того, у своєму відзиві відповідач вказала на те, що автомобіль позивача відремонтовано та надала відповідні докази на підтвердження цього. Стороною відповідача не заперечувався сам факт необхідності придбання вказаних позивачем запчастин для ремонту автомобіля «Форд», як наслідку дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач та її представник не заперечували і проти вартісної оцінки запчастин та наданих послуг. Позиція відповідача ґрунтується лише на непідтвердженні оплати проведеного ремонту, а також на тому, що ФОП ОСОБА_3 не мав права включати у вартість робіт по фарбуванню автомобіля вартість використаної при цьому фарби. Однак, суд зазначає, що порядок ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 не є предметом розгляду даної справи та не повинно впливати на право позивача на відшкодування завданої йому шкоди. Крім того, позивач як особа, яка замовляє послуги та купує товар, не повинен нести ризик втрати належних йому прав внаслідок неправильного заповнення документу, що підтверджує оплату цих товару чи послуг. Сам факт наявності помилок у заповненні відповідних документів не свідчить про те, що позивачем не проводилась оплата послуг чи товару.

Пунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно наданого позивачем висновку експерта втрата товарної вартості була визначена у розмірі 12052 грн. 18 коп.

Представник відповідача не погоджуючись із цим розміром зазначив, що експертом було проведено цей розрахунок із розрахунку вартості відновлювального ремонту у розмірі 109912 грн. 88 коп. Проте, під час розгляду справи відповідачем було визначено вартість відновлювального ремонту у розмірі 103255 грн.

Суд зазначає, що для встановлення вартості відновлювального ремонту необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право. Заперечуючи проти стягнення цієї вартості сторона відповідача іншого розрахунку не надала, клопотання про призначення експертизи для спростування зазначених обставин не заявляла.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе задоволити позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в повному розмірі.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд зазначає, що обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині позивач посилався на те, що зазнав емоційної напруги та стресу не лише за соє життя, а і за життя свої двох малолітніх дітей, які на час ДТП перебували в автомобілі.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак суд погоджується і з відповідачем та її представником щодо недостатності доказів, наданих позивачем на підтвердження моральної шкоди на суму 15 000 грн.

Проте, зважаючи на положення статей 23, 1167 ЦК України та враховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що достатньою є сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Олександрівським РВ УМВС України в Кіровоградській області) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення вартості заподіянного матеріального збитку та моральної шкоди внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 65307 грн. 18 коп. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, 5000 грн. моральної шкоди та 703 грн. 07 коп. судового збору, а всього 71010 грн. 25 коп.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк