Провадження № 2/470/46/20
Справа № 470/895/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2019 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

В позові зазначив, що в грудні 2016 року відповідачка позичила у нього 8100 грн., які зобов`язалася повернути до 07 січня 2017 року з відсотками - 3 % місячних, тобто 243 грн., якщо курс долара перевищить 27 грн. за один долар. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачка написала розписку від 01 грудня 2016 року, яку вона підписала як " ОСОБА_3 ", а згодом змінила прізвище на " ОСОБА_4 ". У вересні 2019 року він запропонував їй погасити борг разом з відсотками, в розмірі 16119 грн., однак до цього часу вказаний борг відповідачкою не сплачено. На підставі зазначеного просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за позикою, в розмірі 19285 грн., з яких 8100 - основний борг, 8748 грн. -проценти за позикою; 701 грн. - річні, 2437 грн. - інфляційні витрати, а також сплачений ним судовий збір, в розмірі 768.40 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання також направила заяву про розгляд справи у її відсутність та заперечення проти позовних вимог позивача. В заяві зазначила, що дійсно 01 грудня 2016 року взяла у відповідача в борг 8100 гривень на поїздку до Польщі, однак їх не повернула. У позивача в оренді перебуває її земельна ділянка, а тому її борг за позикою може бути погашений за рахунок невиплаченої орендної плати.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13.

Згідно розписки наданої позивачем, 01 грудня 2016 року відповідач, яка на той час мала прізвище « ОСОБА_3 », взяла у нього в борг 8100 грн., які зобов`язалася повернути до 07 січня 2017 року, зі сплатою 3 % щомісяця, що становить 243 грн., за умови, що курс долара США перевищить 27 грн. за 1 долар (а.с.15).

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із сутті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Відповідно наявність у позивача боргового документа розписки відповідача, свідчить про невиконання нею взятих на себе зобов`язань.

Доводи відповідача про погашення заборгованості за позикою за рахунок невиплаченої позивачем орендної плати судом до уваги не приймаються, оскільки будь-яких доказів про існування заборгованості за договором оренди та згоди позивача на зарахування боргу в рахунок орендної плати, відповідачкою не надано.

Таким чином, оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконала, борг у повному обсязі та у визначені у розписці строки не повернула, він підлягає стягненню з неї у примусовому порядку, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки основного боргу за позикою, в розмірі 8100 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, ч.2 вказаної статті передбачає, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З цього слідує, що відсотки за позикою виплачуються лише в межах дії договору позики. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12.

За умовами договору позики, укладеного між сторонами та оформленого розпискою, відповідач зобов`язалася щомісяця сплачувати позичальнику 3% від суми позики, що становить 243 грн., за умови, що курс долара США перевищить 27 грн. за 1 долар, зі строком повернення позики до 07 січня 2017 року.

За офіційним курсом Національного банку України, курс долара США, в період дії договору позики, перевищував 27 грн. лише в період з 30 грудня 2016 року до 04 січня 2017 року, тобто 6 днів, тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 48,6 грн. (243 грн. : 30 днів х 6 днів), а відповідно і позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки процентів за позикою, в розмірі 8748 грн., підлягають частковому задоволенню, в розмірі 48,6 грн.

Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового боргу, повинен відшкодувати позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів річних не встановлений договором або законом.

Таким чином, в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати за період з 07 січня 2017 року по 01 листопада 2019 року, в розмірі 2437 грн. (8100 грн. х 130,09 % (індекс інфляції за 2017 рік, 2018 рік та 10 місяців 2019 року) - 8100 грн.) та 3 проценти річних за 1053 дні (з 07 січня 2017 року по 25 листопада 2019 року), в розмірі 701 грн. (8100 грн. х 3 % = 243 грн. за рік : 365 днів х 1053 дні).

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 19285 грн. підлягають частковому задоволенню, в розмірі 11286,60 грн., з яких 8100,00 грн. - основний борг, 48,6 грн. - проценти, 701,00 грн. - 3 проценти річних та 2437,00 грн. інфляційні витрати.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 грудня 2016 року, в розмірі 11286,60 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят шість грн. 60 коп.) грн., з яких 8100,00 грн. - основний борг, 48,6 грн. - проценти, 701,00 грн. - 3 проценти річних та 2437,00 грн. інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 449,71 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 03 лютого 2003 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 4819 14 вересня 2017 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення було виготовлено 15 квітня 2020 року.

Суддя С. А. Луста