УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко А.М., ознайомившись із заявою позивачки про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

31 березня 2020 року разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій зазначила, що на даний час існує необхідність у накладенні арешту на належні ОСОБА_2 3/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , адже останній до теперішнього часу дій щодо повернення боргу у сумі 5036,99 доларів США не здійснює, його поведінка свідчить про небажання повертати борг у добровільному порядку, а тому існує велика вірогідність того, що з метою приховання належного йому майна, відповідач може його реалізувати, що зробить неможливим виконання рішення та захист прав позивача в подальшому.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.04.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На теперішній час позивачкою у встановленому законом порядку недоліки усунуті.

У порядку ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Згідно наданої суду копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №205520767 від 27.03.2020 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2/252 від 18.02.2003 року, посвідченого Третьою державною нотконторою належить 3/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 3633768).

З огляду на викладене, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову, так як вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду про стягнення боргу.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 435 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву позивачки про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Накласти арешт на 3/10 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 3633768), що належить на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2/252 від 18.02.2003 року, посвідченого Третьою державною нотаріальною конторою, на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Копію ухвали направити до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольської міської ради для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: А. М. Іванченко