КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/6077/19 Головуючий у І інстанції Колдіна О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський іподром», третя особа: Первинна профспілкова організація Комунального підприємства «Київський іподром», про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 березня 2017 року він працював на посаді бригадира-наїзника в КП «Київський іподром». Починаючи з січня 2018 року, керівництво підприємства проводило незаконні відрахування з його заробітної плати.

Наказом від 22 лютого 2019 року його було звільнено з посади бригадира-наїзника з 25 лютого 2019 року за систематичне невиконання обов`язків на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

За період з січня 2018 року по березень 2018 року підприємством незаконно було вирахувано грошові кошти в розмірі 2887,77 гривень, що не відповідає вимогам чинного трудового законодавства України.

На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 2887 грн. 77 коп. невиплаченої заробітної плати, стягнути середній заробіток за весь час затримки з моменту звільнення по день фактичного розрахунку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Так зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що нормами трудового законодавства забороняється утримання із заробітної плати, які не передбачені нормами чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника КП «Київський іподром» - адвоката Мещерякова М.В. в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Також відповідач у відзиві зазначає, що апеляційна скарга не містить посилань на жодні обставини, які б свідчили про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, натомість доводи апеляційної скарги зводяться до викладу позовних вимог, що свідчить про те, що позивач намагається здійснити повторний розгляд справи.

Додатково відповідач зазначає, що ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин та по теперішній час проживає в гуртожитку КП «Київський іподром», що розташований за адресою: вул. Академіка Глушкова, 10, м. Київ, так як з 01 березня 2017 року ОСОБА_1 був призначений на посаду бригадира-наїзника виробничого відділу КП «Київський іподром». В подальшому, а саме 19 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою в якій просив роботодавця вираховувати оплату за проживання у відомчому гуртожитку КП «Київський іподром» щомісячно з його заробітної плати. Вказана заява була зареєстрована 31 жовтня 2017 року за вх..№ 435 та передана до бухгалтерії КП «Київський іподром».

У зв`язку з викладеним роботодавцем здійснювалися відповідні відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 за проживання у гуртожитку, а саме в січні 2018 було вирахувано за проживання в гуртожитку та оплату комунальних послуг в розмірі 660 грн. 95 грн., у лютому 2018 року було вирахувано 489 грн. 27 коп., а в березні 2018 року - 805 грн. 97 коп.

07 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив роботодавця припинити вираховування плати за проживання в гуртожитку, починаючи з квітня 2018 року, у зв`язку з чим КП «Київський іподром» було припинено здійснення перерахування грошових сум із заробітної плати позивача на оплату проживання у гуртожитку.

Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 931 грн. 60 коп., то КП «Київський іподром» надає суду наступні пояснення: 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 виплачені 817,65 гривень відпускних за грудень 2017 року та 3 098,75 гривень відпускних за січень 2018 року. Натомість в розрахункових листках по заробітній платі відпускні відображаються не по даті їх виплати, а у відповідному місяці, за який вони нараховуються. Таким чином, з розрахункового листка по заробітній платі за грудень 2017 року (складається на останній день місяця) вбачається, що:

4 741,92 грн. (нарахована сума до виплати в грудні 2017 року без врахування відпускних за січень 2018 року);

1 757,12 грн. (податки та інші утримання);

4 610,68 грн. (заробітна плата за листопад 2017 року, яка виплачується з 1 по 10 число грудня 2017 року);

8 527,08 грн. (фактично виплачена сума в грудні 2017 року, включаючи відпускні за січень 2018 року, які відповідно до трудового законодавства виплачуються наперед).

Разом: 4 741,92 грн. - 1 757,12 грн. + 4 610,68 грн. - 8 527,08 грн. = - 931,60 грн.

Отже, від`ємне значення «- 931,60 грн.» вказує, що відповідачем дотримані норми трудового законодавства в частині виплати заробітної плати за час відпустки до її початку.

На підставі викладеного у відзиві, КП «Київський іподром» просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Представник КП «Київський іподром» проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 березня 2017 року по 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 працював на посаді бригадира-наїзника КП «Київський іподром».

На підставі наказу від 22 лютого 2019 року ОСОБА_1 , був звільнений з 25 лютого 2019 року з посади бригадира-наїзника КП «Київський іподром» на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Як вбачається з розрахункових листків по заробітній платі за січень-березень 2018 року із заробітної плати позивача в січні 2018 року проведено утримання на суму 660,95 гривень, в лютому 2018 року проведено утримання на суму 489,27 гривень, в березні 2018 року проведено утримання в сумі 805,97 гривень.

Також, відповідно до розрахункового листка за січень 2018 року на початок січня 2018 року значиться заборгованість підприємства (працівника) в сумі -931,60 гривень. Однак, зазначені дані свідчать не про борг підприємства, а про переплату коштів отримувачу в розмірі 931,60 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, що відрахування, які проводились із заробітної плати протягом січня-березня 2018 року були незаконними, а лист Головного управління Держапраці у Київській області від 26 грудня 2018 року не свідчить про порушення підприємством положень ст.127 КЗпП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Забороняються відрахування із заробітної плати, метою яких є пряма чи непряма сплата працівником роботодавцю чи будь-якому посередникові за одержання або збереження роботи.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві КП «Київський іподром» зазначає, що неподання до суду першої інстанції доказів на які посилається останній у своєму відзиві було зумовлено тим, що КП «Київський іподром» не було повідомлено належним чином про розгляд справи, не отримувало копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, що є поважною причиною не подання таких доказів до суду першої інстанції.

Колегія суддів, вважає за необхідне прийняти до уваги подані разом з відзивом на апеляційну скаргу докази, які стосуються спірних правовідносин, з урахуванням того, що в матеріалах справи дійсно відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що КП «Київський іподром» отримувало копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження у справі, окрім того представником відповідача 24 червня 2019 року подавалася заява з проханням надіслати на адресу відповідача копії вищевказаних документів, натомість судом першої інстанції така заява була залишена поза увагою та було ухвалено судове рішення по суті спору.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся 19 жовтня 2017 року до КП «Київський іподром» із заявою про вирахування з його заробітної плати коштів за проживання у відомчому гуртожитку. Вказана заява була зареєстрована відповідачем 31 жовтня 2017 року за вх.№ 435. (а.с. 81).

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000089 від 29 січня 2018 року, одержувач послуг ОСОБА_1 , сума до сплати за проживання в гуртожитку, активну електроенергію, воду та природний газ для населення з лічильниками становила 660 грн. 95 коп. (а.с. 82).

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-83 ОСОБА_1 прийняв, а КП «Київський іподром» надав послухи згідно рахунку №СФ-0000089 від 29 січня 2018 року (а.с. 83)

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000201 від 28 лютого 2018 року, одержувач послуг ОСОБА_1 , сума до сплати за проживання в гуртожитку, активну електроенергію, воду та природний газ для населення з лічильниками становила 846 грн. 25 коп. (а.с. 84).

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-195 ОСОБА_1 прийняв, а КП «Київський іподром» надав послухи згідно рахунку №СФ-0000201 від 28 лютого 2018 року (а.с. 85).

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000306 від 27 березня 2018 року, одержувач послуг ОСОБА_1 , сума до сплати за проживання в гуртожитку, активну електроенергію, воду та природний газ для населення з лічильниками становила 805 грн. 97 коп. (а.с. 86).

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-290 ОСОБА_1 прийняв, а КП «Київський іподром» надав послухи згідно рахунку №СФ-0000306 від 27 березня 2018 року (а.с. 87).

07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Київський іподром» з заявою про припинення відрахування з його заробітної плати за проживання у гуртожитку, починаючи з квітня 2018 року. Заява зареєстрована 08 травня 2018 року за вх.№119 (а.с. 88)

Як вбачається з наданих позивачем розрахункових листів по заробітній платі, починаючи з квітня 2018 року відповідачем було припинено здійснення відрахувань із заробітної плати за проживання у відомчому гуртожитку.

Викладене дає підстави вважати, що КП «Київський іподром» відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалися на законних підставах та за волевиявленням ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 в свою чергу був обізнаним про суть таких відрахувань, які на час звернення з позовом вважає незаконними.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 , з січня 2018 року по березень 2018 року, в рахунок сплати грошових коштів за проживання в гуртожитку здійснювалися у відповідності до норм чинного законодавства про працю та про оплату праці на підставі його особистого волевиявлення. Доказів, які б спростовували такі висновки суду позивачем не наведені.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський іподром», третя особа: Первинна профспілкова організація Комунального підприємства «Київський іподром», про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: