КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/9363/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В.,

Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 листопада 2005 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2009 року шлюбу між сторонами розірвано.

Позивач вказує, що домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні дитини між сторонами не досягнуто, а відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дитину, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн щомісяця, починаючи з 01 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем та оскільки дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік та потреби дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 3 000 грн щомісяця, починаючи стягнення з 01 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з 01 листопада 2019 року.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи,

05 листопада 2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1842 ( а.с. 5).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 6 ).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02 грудня 2010 року ( а.с. 8 ), який проживає разом з матір`ю.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 грн щомісяця, починаючи стягнення з 01 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вірно визначив їх у розмірі 3 000, 00 грн.

Також, з точки зору апеляційного суду, місцевим судом при визначенні аліментів в зазначеному розмірі, до досягнення сином повноліття, в повній мірі враховано положення ст.ст. 181, 182 СК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, і з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема ст.ст. 183, 184 СК України, ст.ст. 77, 78, 263 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що позивачем неправильно сформульовані вимоги, а саме стягнення аліментів в твердій грошовій сумі присуджується судом в тому випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний та мінливий дохід і що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі призведе в майбутньому до отримання позивачем аліментів на дитину в меншому розмірі, що в першу чергу звузить права дитини, на переконання апеляційного суду та у силу норм ст. 181 СК України, не є правовою підставою для задоволення апеляційної скарги та спростовується вказане твердження нормами зазначеної статті.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова