Справа № 201/6868/20
Провадження № 2/201/2681/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2020р. Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 07.08.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 25).

В обґрунтування позовних вимог начальник управління Кожемякіна О.М. зазначила, що згідно пунктів 9 та 10 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну допомогу» рішення про призначення тимчасової допомоги або про відмову у призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів з дня звернення за призначенням такої допомоги. Про відмову у призначенні тимчасової допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє особі, яка звернулася за її призначенням, у п`ятиденний строк з дня прийняття рішення. У відповідності до п.п. 5 - 9 Порядку, на підставі заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, управлінням було призначено ОСОБА_1 тимчасову державну соціальну допомогу як непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в наступних розмірах:

з 17.10.2018р. по 30.11.2018р. у розмірі 1 435 грн. (щомісячно), а з 01.12.2018р. по 16.04.2019р. у розмірі 1 497 грн. (щомісячно). 22.07.2019р. на особистому прийомі в управлінні з питання призначення субсидії позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 оформила пенсію за віком з квітня 2018р. В ході проведення перевірки, згідно електронної бази Пенсійного фонду було підтверджено про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком (о/с № НОМЕР_1 ) з 24.04.2018р. довічно. На запит управління листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.12.2019р. № 8026/03.05-12 підтверджено призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.04.2018р. На думку позивача, в порушення п. 8 Порядку ОСОБА_1 не повідомила управління протягом 10 днів про зміну обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, отже відповідно до п. 24 Порядку надмірно виплачені позивачці кошти тимчасової державної соціальної допомоги за період з 17.10.2018р. по 14.04.2019р. у розмірі - 8 915грн.75коп. підлягають поверненню.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми п. 6 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну допомогу» начальник управління ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідачки суму тимчасової державної соціальної допомоги в розмірі 8 915 грн.75коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102гр.

Відповідачка 25.09.2020р. подала відзив на позов, де зазначала, що станом на день отримання, та в період отримання тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, а саме в період з 17.10.2018р. по 16.04.2019р. вона не отримувала жодних інших виплат ( у тому числі пенсії за віком). Позивачка також зазначала, що пенсію за віком вона не отримувала з вини Головного управління пенсійного фонду України, яке неправомірно відмовило їй в призначенні пенсії з 06.07.2018р., коли вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не визнавало її стаж роботи, коли вона вела підприємницьку діяльність, тож відмовили в призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу (відмова оформлена листом від 20.07.2018р.). Позивачка була вимушена звернутися в листопаді 2018р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 26.12.2018р. по адміністративній справі № 160/8725/18 позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії з 06.07.2018р., включення до стажу, що дає право на призначення пенсії, періодів зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: з 16.07.1993р. по 01.01.1998р., з 01.03.2003р. по 30.06.2003р., з 01.09.2003р. по 30.09.2003р., та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 06.07.2018р., з урахуванням висновків суду - були задоволені, а в іншій частині позовних вимог було відмовлено. Протягом місяця ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглядало її заяву відповідно до судового рішення, та перша виплата пенсії була нарахована 13.04.2019р., яку вона отримала 16.04.2019р. Позивачка звертала увагу суду, що на день отримання першої виплати їй було вже припинено виплату тимчасової соціальної допомоги, отже вона не отримувала жодного дня і пенсію і тимчасову соціальну допомогу, отже просила в задоволені позову відмовити (а.с. № 29-31).

В судове засідання по справі 19.10.2020р. представник позивача не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 26, 27).

Представник позивача - Ковальчук М.К. (діє на підставі довіреності від 02.01.2020р. - а.с. № 52) в заяві до суду від 29.09.2020р. просила справу розглядати за відсутності їх представника (а.с. № 51).

Відповідачка в наданій суду заяві від 19.10.2020р. проти позовних вимог заперечувала, звертала увагу суду, що вона отримувала тимчасову державну соціальну допомогу в особливо тяжкий період свого життя (вже не працювала та ще не отримувала пенсію, бо їй неправомірно було відмовлено у призначенні пенсії з 24.04.2018р.). Також просила справу розглядати без її участі та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 53).

За вищезазначеного, суд на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалив рішення суду в судовому засіданні 19.10.2020р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заперечень стосовно позову, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з того, Центральне управління соціального захисту населення ДМР є належним позивачем у справі, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис від 09.04.2020р. № 4021920 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, отже з 09.04.2020р. Центральне управління соціального захисту населення ДМР є правонаступником управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с. № 22).

Пунктами 9 та 10 «Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну допомогу» (далі - Порядок) визначено, що рішення про призначення тимчасової допомоги або про відмову у призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів з дня звернення за призначенням такої допомоги. Про відмову у призначенні тимчасової допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє особі, яка звернулася за її призначенням, у п`ятиденний строк з дня прийняття рішення.

Відповідно до п. 6 Порядку тимчасова допомога призначається з дня, що настає за датою досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося не пізніше ніж через три місяці після досягнення такого віку.

Як встановлено судом у відповідності до п.п. 5 - 9 Порядку , на підставі заяви та доданих до неї документів, управлінням було призначено ОСОБА_1 тимчасову державну соціальну допомогу як непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в наступних розмірах:

- з 17.10.2018р. по 30.11.2018р. у розмірі 1 435 грн. щомісячно;

- з 01.12.2018р. по 16.04.2019р. у розмірі 1 497 грн. щомісячно.

Начальник управління по тексту позову зазначає, що з долученої до заяви ОСОБА_1 декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про наявний страховий стаж від 08.10.2018р. № 249/03.6-13, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, інформація про отримання нею пенсії була відсутня.

Втім, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зарахувало до страхового стажу відповідачки роки її підприємницької діяльності, через що ОСОБА_1 була змушена зверталися з позовом до Дніпровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 26.12.2018р. по адміністративній справі № 160/8725/18 позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії з 06.07.2018р., включення до стажу, що дає право на призначення пенсії, періодів зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: з 16.07.1993р. по 01.01.1998р., з 01.03.2003р. по 30.06.2003р., з 01.09.2003р. по 30.09.2003р., та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 06.07.2018р., з урахуванням висновків суду - були задоволені, а в іншій частині позовних вимог було відмовлено (а.с. № 33-35).

Рішення суду набрало законної сили 12.03.2019р. та по справі 12.03.2019р. було видано виконавчий лист № 160/8725/18 (а.с. №36).

Протягом місяця ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглядало заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.07.2018р. відповідно до судового рішення, та перша виплата пенсії була нарахована 13.04.2019р., яку позивачка отримала 16.04.2019р.

По тексту позовної заяви зазначається, що 22.07.2019р. на особистому прийомі в управлінні з питання призначення субсидії стало відомо, що ОСОБА_1 оформила пенсію за віком з квітня 2018р. Позивач зазначає також те, що в ході проведення перевірки, згідно електронної бази Пенсійного фонду було підтверджено про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком (о/с № НОМЕР_1 ) з 24.04.2018р. довічно. На запит управління листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.12.2019р. № 8026/03.05-12 підтверджено призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.04.2018р.

Відповідно до п. 8 Порядку у разі зміни обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, особа зобов`язана не пізніше ніж через десять днів повідомити про це органу соціального захисту населення, який призначив таку тимчасову допомогу.

Позивач стверджує, що в порушення п. 8 Порядку ОСОБА_1 не повідомила управління протягом 10 днів про зміну обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, отже відповідно до п. 24 Порядку надмірно виплачені ОСОБА_1 кошти тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, за період з 17.10.2018р. по 14.04.2019р. у розмірі - 8 915грн.75коп. підлягають поверненню.

Втім, суд не погоджується з такими висновками та позицію позивача щодо повернення відповідачкою надмірно виплачених їй коштів тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, вважає помилковою та такою, що не відповідає вимогам закону.

Матеріалами справи підтверджено, крім того, визнається і позивачем, що ОСОБА_1 отримувала тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючий особі у період з 17.10.2018р. по 30.11.2018р. у розмірі 1 435 грн. (щомісячно), а у період з 01.12.2018р. по 16.04.2019р. у розмірі 1 497 грн. (щомісячно), загалом відповідачка отримала суму 8 915грн.75коп.

Отже, зазначена тимчасова допомога була виплачена відповідачці по 16.04.2019р.

Як зазначалось вище, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 26.12.2018р. по адміністративній справі № 160/8725/18 набрало законної сили 12.03.2019р. та по справі 12.03.2019р. було видано виконавчий лист № 160/8725/18 (а.с. №36).

Протягом місяця ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглядало заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.07.2018р. відповідно до судового рішення, та перша виплата пенсії була нарахована 13.04.2019р., яку позивачка отримала 16.04.2019р.

Отже на день отримання першої виплати пенсії ОСОБА_1 було вже припинено виплату відповідачці тимчасової державної соціальної допомоги, отже ОСОБА_1 не отримувала жодного дня і пенсію і тимчасову державну соціальну допомогу.

Відповідно до положенню ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті зарплата і платежі, що прирівнюються до неї, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Суд зазначає, що тимчасова державна соціальна допомога ОСОБА_1 здійснювалась позивачем добровільно (на підставі заяви відповідачки від 17.10.2018р. № 03-1219 - а.с. № 6), така тимчасова державна соціальна допомога виплачувалась ОСОБА_1 , як непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну допомогу, оскільки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області всупереч вимогам закону не зараховувало до страхового стажу відповідачки роки її підприємницької діяльності. Для відновлення свого порушеного права, ОСОБА_1 була вимушена звертатися з позовними вимогами до Дніпровського окружного адміністративного суду. Рішення Дніпровського окружного адміністративного суду № 160/8725/18 від 26.12.2018р. набрало законної сили 12.03.2019р., отже при зверненні до Центрального управління соціального захисту населення ДМР 17.10.2018р. за заявою № 03-1219 відповідачка діяла добросовісно.

Іншими словами, розглядаючи позовні вимоги ЦУСЗН ДМР до ОСОБА_1 судом не встановлено будь-якої недобросовісності з боку набувача при отриманні тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі.

Сам факт того, що ОСОБА_1 не повідомила управління протягом 10 днів про зміну обставин, які можуть вплинути на розмір або порядок отримання тимчасової допомоги, а саме про набрання 12.03.2019р. законної сили рішення Дніпровського окружного адміністративного суду по справі № 160/8725/18 від 26.12.2018р., за умови того, що з 16.04.2019р. їй і так вже не виплачувалась тимчасова державна соціальна допомога, та з урахуванням вимог ст. 1215 ЦК України (грошові суми були надані ОСОБА_1 як засіб до існування до призначення їй пенсії, недобросовісності в діях відповідачки при зверненні 17.10.2018р. для отримання тимчасової допомоги не встановлено, рахункової помилки у позивача при призначенні тимчасової допомоги не виявлено), для правильного вирішення цивільно-правового спору правого значення не має.

Таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову у розмірі 2 102грн. покладаються на позивача (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись «Порядком призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну допомогу», ст. 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючий особі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.