Дата документу 16.04.2020 Справа № 333/630/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 333/630/20 Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Провадження №22-ц/807/1356/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В..,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», приватного виконавця виконавчого округу місто Києва Юхименко Ольги Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання незаконними дії службових осіб банківських установ, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним виконавчого напису приватного нотаріуса, визнання дії приватного нотаріуса незаконними, визнання порушення прийнятої присяги приватним нотаріусом, визнання незаконними дії приватного виконавця, визнання офіційного документу (листа), виданого Міністерством юстиції України незаконним та неправдивим, повернення пенсійних грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», приватного виконавця виконавчого округу місто Києва Юхименко Ольги Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання незаконними дії службових осіб банківських установ, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним виконавчого напису приватного нотаріуса, визнання дії приватного нотаріуса незаконними, визнання порушення прийнятої присяги приватним нотаріусом, визнання незаконними дії приватного виконавця, визнання офіційного документу (листа), виданого Міністерством юстиції України незаконним та неправдивим, повернення пенсійних грошових коштів.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що 20 вересня 2016 року підписав Заяву №01 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» і Заяву на приєднання до Договору страхування №СС7122111, на підставі якої він отримав у позику грошові кошти у вигляді Кредитного ліміту в розмірі 4800,00 гривень.

У ОСОБА_1 , як у клієнта Банку, по об`єктивним і суб`єктивним причинам виникли порушення зобов`язань по Договору зі сплати обов`язкового платежу по основному боргу перед Банком. В телефонних розмовах з працівниками Банку ним підтверджувалася заборгованість.

На адресу ОСОБА_2 . Банком направлялася Письмова вимога про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 11 886, 27 грн. в строк до 28 травня 2019 року. Проте, жодних документів і даних з карткового рахунку про суму позики, нарахування процентів на позику, суми комісій, штрафів і пені, які могли б роз`яснити розмір заборгованості 11 886, 27 грн. з позики в розмірі 4 800,00 грн., отриманих клієнтом в Банку, не було зазначено та не було долучено жодних виписок з карткового рахунку до Письмової вимоги.

26 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови правління Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» з претензією-проханням надати виписку всіх наданих послуг банку і виконаних кредитних операцій по наданню клієнту позики або оплати отриманих у власність клієнтом продуктів, послуг чи речей, оплачених позичальником з карткового рахунку і по яких можуть нараховуватися відсотки.

17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 особисто звернувся в Запорізький офіс АТ «ПУМБ» з проханням про надання виписки по його рахунку, яку було йому надано, проте як встановлено з наданої виписки, завіреної круглою печаткою і підписом ОСОБА_3 , сума заборгованості завищена на 350, 85 грн.

Проте, Розрахунки заборгованості боржника перед кредитором приватний нотаріус сприйняв як безспірну і вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості в розмірі 12 623, 53 грн. із ОСОБА_1 в супереч вимог Закону України «Про нотаріат».

24 січня 2020 року ОСОБА_1 виявив, що з його пенсійного банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні ТВБВ №10007/0197 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» було конфісковано 21 січня 2020 року залишок грудневої пенсії у розмірі 35, 32 грн. і вся сума місячної пенсії за січень 2020 року у розмірі 2 801, 28 грн., які надійшли 23 січня 2020 року і були конфісковані.

Кінцевий баланс по пенсійному банківському рахунку, у Виписці по картковому рахунку за період з 25 грудня 2019 року по 24 січня 2020 року вказано мінус 11 449, 28 грн.

Такі дії, вчинені без рішення суду, ОСОБА_1 вважає свавільними, вчинені службовими особами центрального офісу «АТ «Ощадбанк» разом з приватним виконавцем виконавчий округ м. Київ Юхименко О.Л. на підставі незаконно вчиненого виконавчого напису №15089 виданого 26 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., завдяки потуранню службовими особами Міністерства юстиції України вчинення беззаконня підконтрольними уповноваженими державою особами на проведення виконавчого провадження.

Із урахуванням зазначеного просив суд:

1) прийняти рішення суду про юридичну відповідальність АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у відповідності до норм прямої дії статті 60 і статті 68 Конституції України, а саме:

а) визнати юридичну відповідальність Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», , МФО 334851, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, за порушення конституційних прав людини, громадянина і клієнта банку, підбурення діями до порушення прав приватної власності

б) визнати незаконними дії службових осіб Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», , МФО 334851, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, про ігнорування правових вимог частини 1 статті 57 Конституції України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», пунктів 3, 4 і 5 частини першої статті 56, та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 20.09.2016 року, пункти 4.1.1. і 5.2.4., та пункти 6.1 і 6.7 Розділу II.

2) прийняти рішення суду про юридичну відповідальність приватного нотаріуса Хара Наталії Станіславівни, а саме:

а) визнати незаконним і не дійсним вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною виконавчий документ «Виконавчий напис № 15089 виданий 26.06.2029»;

б) визнати незаконними дії по порушенню приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вимог законодавства при вчиненні нотаріальної дії «Виконавчий напис № 15089 виданий 26.06.2029», в тому числі визнати незаконними порушення: норм прямої дії Конституції Україн (254к/96-ВР). які визначені в в частині 1 статті 57, в статті 21, в частині першій і частині другій статті 22, в статті 3, в статті 8 і в статті 19, в статті 60 і в статті 68; норм Цивільного кодексу України, які визначені в пункті 2 частини 1 статті 3, в статті 18 і в частині першій статті 27; норм ЗУ «Про нотаріат», які визначені в статті 2, в статті 5, в статті 6, в статті 7, в частині першій статті 43, а також в статті 47, в статті 87 і в статті 88; норм ЗУ «Про виконавче провадження», які визначені в статті 2; норм ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", які визначені в частині другій статті 3;

в) визнати порушення прийнятої присяги нотаріуса приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною;

д) зобов`язати Міністерство юстиції України за порушення присяги нотаріуса, частина 2 статті 6 ЗУ «Про нотаріат», звільнити приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталію Станіславівну від виконання обов`язків нотаріуса, визначених у статті 5 цього Закону, і у відповідності до процедури статті 12 цього Закону прийняти Рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

3) прийняти рішення суду про юридичну відповідальність приватного виконавця Юхименко Ольгою Леонідівною:

а) визнати незаконними і не дійсними вчинені приватним виконавцем виконавчий округ місто Київ Юхименко Ольгою Леонідівною виконавчі документи: Постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 ВП № 59558711 м. Київ, з виконання виконавчого документу «Виконавчий напис № 15089 від 26.06.26.06.2019», що видав приватний нотаріус КМНО Хара Н.С.; Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 16.07.2019 ВП № 59558711 м. Київ, у сумі 1262,35 грн.; Постанову про арешт коштів боржника ВП№59558711 від 02.01.2020, в/н №15089 вид. 26.06.2019, в межах суми 14285,88 грн., на підставі якої були арештовані 21 січня 2020 р. і конфісковані 21.01.2020 р. з пенсійного рахунку пенсіонера ОСОБА_1 у відділенні ТВБВ №10007/0197 філії - ЗОУ АТ «Ощадбанк» залишок коштів на пенсійному рахунку в сумі 35,32 гривні грудневої пенсії і повністю конфіскована 23.01.2020 вся сума місячної пенсії за січень 2020 року, яка зарахована на пенсійний рахунок 23.01.2020 в сумі 2 801,28 грн і одразу конфіскована 23.01.2020 р. з пенсійного рахунку в сумі 2 801,28 грн..

б) визнати незаконними дії по порушенню вимог законодавства приватним виконавцем виконавчий округ місто Київ Юхименко Ольгою Леонідівною при вчиненні виконавчих дій «Виконавчий напис № 15089 виданий 26.06.2029», в тому числі визнати незаконними порушення: норм ЗУ «Про виконавче провадження» статті 1, пунктів 1, 3, 5 частини 1 статті 2, пункту 10 частини 4 статті 4, частини 3 статті 5, частини 2 статті 24, статті 55, частини 3 статті 68, абзацу 4 і абзацу 5 частини 2 статті 70; норм ЗУ «Про захист прав споживачів», які визначені в пункті 2 частини 1, пункті першому і пункті п`ятому частини 4, пункті третьому частини 5 і в частині 6 статті 19; норм ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» статті 2, статті 3, пунктів 1, 2, 4 і 9 частини 1 і частини 2 статті 4, частини 2 статті 25; норм Цивільного кодексу України, які визначені в пункті 2 частини 1 статті 3; норм прямої дії Конституції Україн (254к/96-ВР). які визначені в частині 6 статті 41, в статті 21, в статті 60 і в статті 68.

в) зобов`язати Міністра юстиції України Малюська Дениса Леонтійовича, за масові порушення і ігнорування Законів України та Конституції України, за свавілля і проведену разом з вищими посадовими особами АТ «Ощадбанк» незаконну конфіскацію пенсійних грошових коштів із пенсійного банківського рахунку пенсіонера, громадянина України, на підставі статті 37 «Відповідальність приватного виконавця» ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини першої «Підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.» і частини другої «Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: пункт 2) «порушення правил професійної етики приватного виконавця;» та пункт 4) «неналежне виконання своїх обов`язків;» статті 38 «Підстави для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності», внести подання Міністерства юстиції України голові Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця виконавчий округ місто Київ Юхименко Ольги Леонідівни до дисциплінарної відповідальності та застосувати до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни дисциплінарне стягнення у відповідності до пункту 4) «припинення діяльності приватного виконавця» частини першої статті 41 «Дисциплінарні стягнення».

4) прийняти рішення суду про юридичну відповідальність службових осіб Міністерства юстиції України:

а) визнати незаконним неправдивий офіційний документ Міністерства юстиції України, на пронумерованому за №203171 бланку Мінюсту України, за вихідним реєстраційним № ІІВ міністерство юстиції України 36360/Ф-15415 від 04.10.2019 р., підписаний заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Ольгою Оніщук;

б) визнати незаконними дії по складанню неправдивого документу і видачі неправдивого офіційного документу Міністерства юстиції України, на пронумерованому за №203171 бланку Мінюсту України, за вихідним реєстраційним № Міністерство юстиції України 36360/Ф-15415 від 04.10.2019 р., підписаного заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Ольгою Оніщук;

в) визнати порушення прийнятої присяги заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації Ольгою Оніщук.

5) прийняти рішення суду про юридичну відповідальність службових осіб AT «Ощадбанк»:

а) у відповідності до норм прямої дії статті 60 і статті 68 Конституції України визнати юридичну відповідальність Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ЕДРПОУ 00032129, МФО 300465, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, за порушення конституційних прав людини, громадянина і клієнта банку, порушення прав приватної власності.

Визнати незаконними дії службових осіб Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ЕГРПОУ 00032129, МФО 300465, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, з порушення прав людини, громадянина і клієнта банку, порушення конституційних прав приватної власності, визначених в частині першій, частині четвертій, частині п`ятій і в частині шостій статті 41 Конституції України і проведення свавільної конфіскації, без рішення суду, пенсійних коштів з пенсійного банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні ТВБВ №10007/0197 філії - ЗОУ AT «Ощадбанк» по вул. Чумаченка, буд. 34, м. Запоріжжя, 21.01.2020 р. залишку грудневої пенсії 35,32 гривні і всієї суми місячної пенсії за січень цього року в розмірі 2 801,28 гривні, які поступили на банківський рахунок 23.01.2020 р. і були конфісковані 23.01.2020 року в сумі 2 801,28 гривні.

б) зобов`язати Голову Правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Пишного Андрія Григоровича, ЕГРПОУ 00032129, МФО 300465, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, негайно відновити справедливість і повернути пенсійні грошові кошти у сумі 35,32 гривні і у сумі 2 801,28 гривня, незаконно конфіскованими 21.01.2020 року і 23.01.2020 року відповідно, на пенсійний банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні ТВБВ №10007/0197 філії - ЗОУ AT «Ощадбанк» по вул. Чумаченка, буд. 34, м. Запоріжжя,

компенсувати пенсіонеру ОСОБА_1 його витрати на оплату судового збору у розмірі 840 грн.80 коп. і розблокувати його пенсійну банківську карточку.

в) визнати незаконними дії службових осіб Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ЕДРПОУ 00032129, МФО 300465, 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, начальника Головного управління з обслуговуванню клієнтів і начальника юридичного управління, по ігноруванню в своїй діяльності норм прямої дії частини 1 статті 57, статті 21, статті 3, статті 19, статті 60 і статті 68 Конституції України, по ігноруванню норм Законів України: Цивільного кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 3; Закону України «Про виконавче провадження», частини 2 статті 24, частини 3 статті 68, абзацу 4 і абзацу 5 частини 2 статті 70 і статті 55; Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», частини 1 і частини 2 статті 25.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року подану позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки було порушено правила об`єднання позовних вимог.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність ухвали суду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя є незаконною у зв`язку з ігноруванням суддею норм чинного законодавства. Вважає, що між ним та відповідачами приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С., приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л., які не є суб`єктами владних повноважень виникли відносини всупереч законних відносин із-за грубих порушень приватним виконавцем та приватним нотаріусом законодавства України, а не на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, або податкових, бюджетних відносинах, а тому не підлягають юрисдикції та повноваженням адміністративних судів. Між ним та відповідачем ПАТ « Державний ощадний банк України», Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк», які не є суб`єктом владних повноважень виникли майнові відносини, які засновані на договірних засадах.

Відносини між ним та відповідачем Міністерством юстиції України виникли не на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а на протизаконному покриванні порушень Законів України і прав громадянина України приватним нотаріусом і приватним виконавцем, які підконтрольні і підзвітні посадовим особам Міністерства Юстиції України.

Зазначає, що у даному випадку має місце навмисне ігнорування суддею норм цивільного судочинства для блокування вимог позивача.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу приватний виконавець Юхименко О.Л., Міністерство юстиції України від імені якого діє Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), зазначають, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною. В зв`язку з наведеним просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напрволенню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до ч. 4 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві заявлено ряд вимог, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, тобто порушено правила об`єднання позовних вимог, тому позов підлягає поверненню згідно п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитись.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Параграфом 1 Глави 2 Розділу І ЦПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію загальних судів.

Зокрема, статтею 19 ЦПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів.

Згідно ч.1 вказаної статті суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги ( основної вимоги)

Згідно частини 4 вказаної статті не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Таким чином, вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справа № 638/13976/15-ц, провадження № 61-3384св18.

У своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 766/9544/17, провадження № 14-77цс19, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що вимоги одного позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема нерозривно пов`язані між собою або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, лише у тому випадку, якщо вони за предметом прямо не віднесені до юрисдикції різних судів.

З позовної заяви вбачається, що 20 вересня 2016 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 01 за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит, на умовах визначених договором.

Станом на 21 травня 2019 року у ОСОБА_1 виникла заборгованость у розмірі 11886.27 грн.

Виконавчим написом № 15089 виданого 26 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12623.53 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. № 59558711 від 16 липня 2019 року було відкрито виконавче провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості у розмірі 12623.53 грн.

Постановою цього ж приватного виконавця від 16 липня 2019 року з ОСОБА_1 було стягнуто основну винагороду приватного виконавця за виконавчим провадженням в розмірі 1262.35 грн.

На підставі Постанови приватного виконавця Юхименко О.Л. про арешт коштів боржника від 02 січня 2020 року було здійснено арешт коштів на рахунку ОСОБА_1 філії ЗОУ АТ « Ощадбанк».

Отже, основними позовними вимогами ОСОБА_1 є неправомірність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. щодо вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 вересня 2016 року, укладеного між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 , про визнання незаконним і недійсним вчинененого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого документу «Виконавчий напис № 15089 виданий 26 червня 2029 року, оскільки саме на підставі вищезазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Юхименко О.Л., накладено арешт на кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунку в філії ЗОУ АТ « Ощадбанк».

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"), у тому числі, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат").

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають - суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

До цивільних прав, які підлягають захисту, належать майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Цивільні права виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України зокрема, договорів та інших правочинів, завдання майнової та моральної шкоди, безпосередньо з актів цивільного законодавства, безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Офіційне тлумачення інтересу, який підлягає захисту, надане в Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Порушення права (інтересу) пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу.

Оскільки, основними позовними вимогами, які містяться в позовній заяві ОСОБА_1 , а саме: неправомірність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., щодо вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 20 вересня 2016 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» правонастпником якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 ; про визнання незаконним і недійсним вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого документу «Виконавчий напис № 15089 виданий 26 червня 2029 року», які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а всі інші вимоги є похідними від зазначених основних позовних вимог, тому суд першої інстанції повинен відкрити провадження у справі в частині зазначених основних позовних вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовити у відкритті провадження у справі, щодо вимог, розгляд яких, на думку суду, проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Отже, у цій справі суд першої інстанції помилково не прийняв до розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк», оскільки такі вимоги повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим, відмова у прийнятті до розгляду позовної заяви матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому у суду першої інстанції не було підстав повертати позовну заяву з порушенням правил об`днання позовних вимог.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Прохання апеляційної скарги про визнання незаконними і недійсними та скасувати всі розпорядження, накази, постанови і документи та дії посадових, службових і уповноважених осіб, які призвели до вчиненого беззаконня, притягнення їх до юридичної відповідальності, визнання дії судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумової І.Й. порушенням прийнятої присяги судді не підлягають задоволенню, оскільки не відносяиться до компетенції апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року у цій справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 квітня 2020 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.