Справа № 149/1912/20
Провадження №2/149/542/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.10.2020 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Павлюк О. О.

за участі секретаря Янюк А. Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки у спільному майні та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної сумісної власнгості належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 39, 5 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 . На момент смерті ОСОБА_3 позивач та його батько ОСОБА_4 були зареєстровані та проживавли разом з нею, а тому позивач вважає, що вони прийняли спадщину на її частку квартири в порядку ст. 1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 . Так як позивач на момент смерті батька проживав разом з ним, тому він вважає, що прийняв спадщину після його сперті в порядку ст. 1268 ЦК України. Після смерті батька за заявою позивача було заведено спадкову справу № 75/2013. Оформити своє право на спадщину після смерті матері та батька на зазначену квартиру позивач не має можливості, оскільки у правовстановлюючому документі не визначені частки в квартирі. За таких обставин позивач просить визначити, що його частка та частка ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 є рівними та складають по 1/4 частині. Визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на 1/8 вказаної квартири. Визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на 3/8 частки вказаної квартири.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча про часі і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судовому засіданні 13.10.2020 року зазначила, що дійсно є співлвсницею квартири АДРЕСА_1 , домовленості щодо інших часток, ніж по 1/4, між всіма співвласниками, зазначеними у свідоцтві, не було. У поданій письмовій заяві проти задоволення позову не заперечила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 (копія на а.с. 18), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної сумісної власнгості належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 39, 5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи викладене, частки кожного із співвласників вищезазначеного нерухомого майна є рівними, що передбачено законом та не заперечується позивачем і третьою особою - 1/4.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (копія на а.с. 12), 01.10.2003 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34740787 від 02.08.2013 року (копія на а.с. 15) встановлено, що 02.08.2013 року державним нотаріусом Глуздань С. В. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , копії документів якої надано на запит суду (а.с. 57-59). Згідно досліджених довідок від 02.08.2013 року № 973 та № 975 позивач ОСОБА_1 на день смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_4 19.01.2013 року був зареєстрований і проживав разом з ними за адресою АДРЕСА_2 . З довідки державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори № 619/02-14 від 25.09.2020 встановлено, що після смерті ОСОБА_3 в Хмільницькій державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (копія на а.с. 14) підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . З нею на час смерті проживав чоловік ОСОБА_4 та позивач. Відтак відкрилася спадщина після її смерті, зокрема і на її частку 1/4 в квартирі АДРЕСА_3 у рівних долях між вказаними спадкоємцями.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (копія на а.с. 13) підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 , з яким на час смерті проживав позивач. Після смерті відкрилася спадщина, зокрема і на належну йому частку 1/4 в квартирі АДРЕСА_3 , а також на належну йому після смерті дружини 1/8 частку цієї ж квартири.

Згідно листа державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори № 474/02-14 від 06.08.2020 (а.с. 24), ОСОБА_1 роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можливо, оскільки в документі, що посвідчує право власності на нерухоме майно, відомості про належність конкретно визначеної частки нерухомого майна спадкодавцю відсутні.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд керується тим, що відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків у виді втрати права на спадщину у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права (ст. 16 ЦК України). Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому суд вважає, що рішенням у справах про спадкування може бути визнання права, яке виникло, але порушене, невизнане або оспорюване третіми особами. Це випливає із самої сутності правовідносин із спадкування як відносин, що опосередковують перехід прав і обовязків спадкодавця до спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Спір щодо права власності можливий, якщо оспорюється належність майна на праві власності спадкоємцеві, але не його спадково-правовий статус. Як встановлено в ході розгляду цієї справи, право власності позивача на спадкове майно не оспорюється ані відповідачами, ані третьою особою. Крім того, відмова нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори (а.с. 24) у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена невизначенням фактичного розміру часток у праві спільної сумісної власності, а не запереченням права власності позивача на відповідне майно.

Тому суд приходить до переконання, що судове рішення про визнання права спадкування як суб`єктивного права спадкоємця на спадщину та судове рішення як підстава виникнення права власності на спадкове майно розмежовуються за своєю правовою природою, призначенням та місцем у юридичному складі спадкування. Крім того, суд не вправі підмінювати ті органи, на які законом покладено обов`язки в юридичному оформленні права власності на нерухоме майно за спадкоємцем. Відповідно до статті 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до статті 5 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Ураховуючи викладене, виходячи із суті встановлених в ході судового розгляду обставин і правовідносин, суд в межах заявлених позовних вимог вважає, що права позивача підлягають судовому захисту, і належним способом захисту права позивача в цій частині є визнання за ним права на спадкування за законом 1/8 частки квартири квартири АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , а також 3/8 частки цієї ж квартири після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_4 .

Приймаючи до уваги те, що позов підлягає частковому задоволенню суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі по 768,40 грн., а інші судові витрати залишити за позивачем.

На підставі ст.ст. 368, 370 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та частка ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 є рівними та складає по 1/4 частині.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_4 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Хмільницької міської ради Вінницької області (22000, м. Хмільник вул. Столярчука, 4, ), Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області (22000, м. Хмільник вул. Столярчука, 4) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати - судовий збір в сумі по 768,40 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Павлюк О. О.