Справа № 947/6691/20
Провадження № 2/947/2369/20
Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши в м.Одесі в приміщенні суду справу за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив розглядати справу без його участі.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є позивач, і ОСОБА_2 укладено договір поруки №212043, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком, як солідарний боржник, по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов кредитного договору.
Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору, не здійснює належні платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.
11.10.2019р. позивач за Договором про відступлення прав вимоги (а.с.80), отримав право вимоги щодо зазначеного кредитного договору.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
При цьому, ч.3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Отже, позивач має право вимагати від відповідачів виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту та сплати відсотків на умовах договору.
Однак позивач, на підставі ст.625 ЦК України, просить стягнути лише 3% річних у сумі 192894,19 грн. станом на 11.03.2020р.
Крім того, позивач має право вимагати від відповідачів як від сторони, що прострочила зобов`язання, сплати пені, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає пеню як засіб забезпечення зобов`язання.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову частково, що внаслідок невиконання відповідачами умов укладених кредитних договорів утворилась заборгованість, яка відповідачами у добровільному порядку не сплачена, а враховуючи, що суд розглядає справи виключно в межах позовних вимог, то стягненню підлягає лише сума 192894,19 грн.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивач а підлягають стягнення судові витрати по 1446,7 грн. (2893,41/2) з кожного.
Керуючись ст.268 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії такого рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суддя Бескровний Я. В.