Справа № 159/7006/19
Провадження № 2/159/266/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача - адвоката Клубука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 17.12.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/6 231/18 на користь відповідача у розглядуваній справі, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати набрання таким рішенням законної сили і до досягнення кожним з дітей повноліття; аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі по 100 грн щомісячно з дня набрання таким рішенням законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 28.10.11 р.. За час шлюбу у сторін народились спільні діти: сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають спільно з відповідачем у справі. 15.03.19 р. за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/6 231/18, що набрало законної сили 31.05.19 р., з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання всіх вказаних вище неповнолітніх дітей у розмірі по 1 626 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.18 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі по 1 921 грн щомісячно з 03.12.18 р. до досягнення дитиною - сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , віку 3 - х років. ОСОБА_2 виконавчі листи пред`явила до виконання і на даний час з нього стягуються аліменти у загальному розмірі 8 425 грн. На час ухвалення рішення суду у березні 2019 р. судом було встановлено наявність у нього доходу в період з 11.06.18 р. по кінець жовтня 2018 р., спрямовуваного ним на утримання дітей. В даний час він не працює та перебуває на лікуванні за кордоном, не має достатнього доходу для сплати аліментів за вказаним вище рішенням суду. Його матеріальне становище та стан здоров`я у порівнянні з 2018 р. значно погіршились. Покликаючись на ч. 1 ст. 192, ч. ч. 2, 3 ст. 181, ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, зазначає, що на даний час відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 , так як він має необхідність у лікуванні і у зв`язу з цим не має доходу. Просить зменшити загальний розмір аліментів на утримання всіх вказаних вище неповнолітніх дітей до суми 3 777 грн, 50 коп., до розміру 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми, відповідно, повноліття; стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 до 100 грн щомісячно. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.01.20 р. провадження у справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію вказаної вище ухвали суду відповідач отримала під розпис 23.01.20 р..

За станом на 23.04.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала, але 07.02.20 р. до суду надійшла заява, зміст якої можливо розцінити як невизнання позову. Зазначає, що позивач майже 2 р. фактично проживає у Німеччині, де має другу дружину з її 5 - ма дітьми. З часу призначення аліментів вона їх отримувала лише двічі за 2 місяці. Надана позивачем меддовідка - є лише обстеженням.

У судовому засіданні 23.04.20 р. представник позивача - адвокат позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та суду додатково пояснив, що позивач на даний час зовсім не може працювати, хворіє та доходу не має, та, відповідно, не може сплачувати ті суми аліментів, що стягнуті з нього за вказаним вище рішенням суду від 15.03.19 р., які є надмірними. На момент прийняття вище вказаного рішення суду від 15.03.19 р. про стягнення аліментів позивач також не працював та хворів, доказів чого, однак, не подавав. Про сплату позивачем за усною домовленістю із ОСОБА_2 аліментів у розмірі понад 10 000 грн щомісячно на утримання дітей суду повідомив не сам позивач, а представник останнього на власний розсуд, увівши суд в оману, повідомивши суду неправдиві відомості про доход позивача. Врахована судом 15.03.19 р. проплата 2 050 Євро була одноразовом платежем позивача, за рахунок якої ОСОБА_2 будувала будинок. В дійсності, позивач мав несталий неофіційний доход і гроші надсилав ОСОБА_2 , яка за них здійснювала будівництво будинку. Групи інвалідності чи медичного протипоказання працевлаштування позивач також не мав та не має. Коли виникло у позивача те захворювання, що відображено у медобстеженні від 29.10.19 р., він не знає, можливо, влітку 2019 р.. Позивач був комісованим і не служив у армії та має свідоцтво про хворобу, але це судом враховано не було. Вказане вище рішення суду від 15.03.19 р. позивач не оскаржував, а оскаржував його представник. Рішення апеляційної інстанції у касаційному порядку не переглядалось. Розмір присуджених аліментів суперечить судовій практиці. Можливо позивач на той час мав якість грошові запаси, мав несталий доход за кордоном тощо, але на даний час він втратив можливість підзаробітку у зв`язку із проблемами із спиною, лікується. На той час ОСОБА_2 перебувала по догляду за дитиною віком до 3 - х років. На даний час у позивача є, фактично, інша сім`я. Обстежився позивач за його пропозицією і це обстеження - єдиний доказ погіршення стану здоров`я позивача, який і в даний час перебуває за кордоном. Просить позов задовольнити.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем не надано доказів перебування сторін у шлюбі з 28.10.11 р., однак, суд враховує, що відповідач цю обставину не заперечує та визнає.

Відповідно до копій свідоцтв про народження повторних, виданих 29.11.19 р. Любешівським РВ драцс ГТУЮ у Волинській області, сторони, дійсно, є батьками та мають на своєму утриманні всіх вказаних вище спільних неповнолітніх дітей.

Із копії довідки № 1 870 від 06.11.19 р., виданої Гораймівською сільрадою Маневицького району Волинської області, вбачається, що позивач фактично спільно із спільними неповнолітніми дітьми сторін з 01.02.19 р. та на дату видачі такої довідки не проживає.

Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду копії того судового рішення від 15.03..9 р., за яким він є платником аліментів на користь ОСОБА_2 ..

Однак суд враховує, що згідно з копіями постанов про відкриття виконавчого провадження від 25.07.19 р. у ВП №№ 59639014 та 59643307, винесених головним держвиконавцем Маневицького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, дійсно, відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчих листів, виданих Ковельським міськрайсудом Волинської області 02.07.19 р. на виконання рішення цього ж суду у цивільній справі № 159/6 231/18, що набрало законної сили 31.05.19 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання всіх вказаних вище неповнолітніх дітей сторін у розмірі по 1 626 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліментів в розмірі по 1 921 грн щомісячно з 03.12.18 р. і до досягнення дитиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Крім того ОСОБА_2 обставину про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 159/6 231/18 не заперечує та визнає.

Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що сторони мають на утриманні всіх вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін, які в даний час проживають з відповідачем ОСОБА_2 .. Із позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 було стягнуто аліменти за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 15.03.19 р. у справі № 159/6 231/18 у вказаних позивачем розмірах та виді на утримання всіх вказаних вище неповнолітніх дітей сторін до їх повноліття та на утримання відповідача ОСОБА_2 до досягнення сином сторін - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , віку трьох років.

Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.14 року N 6 - 143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні ст. 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення з нього аліментів, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Так у відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому з аналізу ст. 192 СК України й наданих Пл. Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто, суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити у задоволенні такого позову.

Як встановлено у судовому засіданні, як на момент прийняття вказаного вище судового рішення від 15.03.19 р., так і на даний час позивач не працював та мав несталий доход за кордоном. Розмір такого доходу та платоспроможність позивача на момент вирішення судом питання у справі про стягнення аліментів було встановлено судом. Апеляційною інстанцією рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів від 15.03.19 р. було залишено в силі.

Про розмір свого доходу на даний час, свій сімейний стан позивач суду не повідомив. Пояснення представника позивача про те, що на даний час позивач має іншу сім`ю, не стверджено жодним допустимим та належним доказом.

ОСОБА_2 як на момент прийняття вказаного вище судового рішення від 15.03.19 р., так і на даний час є непрацездатною та перебуває по догляду за дитиною до досягнення останньою віку 3 - х років, з нею спільно проживають четверо неповнолітніх дітей сторін, що слідує як з тексту позовної заяви позивача, із пояснень його представника - адвоката у судовому засіданні; не заперечено відповідачем.

Тобто доказів того, що після прийняття вказаного вище судового рішення про стягнення аліментів від 15.03.19 р. відбулись зміни у матеріальному стані сторін, їх особистому житті (наприклад, зміна кількості утриманців тощо), судом не здобуто.

Відповідно до копії повідомлення медцентру Нойштадт про діагноз позивача від 29.10.19 р., останній дійсно, був обстежений у цьому центрі 29.10.19 р. та було діагностовано, що позивач має захворювання опорно - рухового апарату.

Аналізуючи вказаний вище доказ суд враховує, що ним підтверджено факт медобстеження позивача 29.10.19 р., наявність захворювання, вказаного у результатах такого обстеження, однак, з такого повідомлення немає можливості встановити, коли саме позивач захворів (до чи після прийняття вказаного вище судового рішення про стягнення аліментів від 15.03.19 р.) та чи має він протипоказання до працевлаштування, чи проходив (проходить) він лікування тощо.

Тому суд приходить до висновку, що переконливих доказів того, що після прийняття вказаного вище зазначеного судового рішення про стягнення аліментів від 15.03.19 р. відбулись зміни у стані здоров`я позивача в сторону погіршення, ні позивачем, ні його представником - адвокатом суду не надано.

Аналізуючи вказані вище докази та доводи, суд зауважує, що не доведено позивачем та його представником - адвокатом і того, що з часу ухвалення Ковельським міськрайсудом Волинської області зазначеного вище рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 мало місце покращення матеріального стану ОСОБА_2 ..

Покликання представника позивача - адвоката на ту обставину, що позивач хворів на момент прийняття вказаного вище судового рішення від 15.03.19 р., однак, суд не взяв цього до уваги, судом відкидається, оскільки у випадку незгоди із судовим рішенням сторона має право оскаржити його та послатись на те, що той чи інший доказ не враховано судом. При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 скористався правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 15.03.19 р., що слідує з пояснень його представника - адвоката.

Таким чином суд прийшов до переконання, що відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів та неспроможність позивача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей та ОСОБА_2 у визначеному у судовому рішенні від 15.03.19 р. розмірі, не є достатньо обґрунтованою та така обставина, як погіршення матеріального стану та/або стану здоров`я позивача, покращення матеріального стану ОСОБА_2 , втрата позивачем можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 на строк до досягнення спільною наймолодшою за віком дитиною сторін трирічного віку, позивачем та його представником - адвокатом у суді не доведена.

А тому з врахуванням наведеного вище, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат - Клубук Олександр Павлович, ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 27.04.20 р..