Справа № 727/1652/20
Провадження № 2/727/722/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Булега Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. голови Чернівецької обласної ради про відсторонення від здійснення повноважень на посаді, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. голови Чернівецької обласної ради про відсторонення від здійснення повноважень на посаді.

В позовній заяві посилався на те, що з 15 липня 2016 року відповідно до контракту працює на посаді директора комунального підприємства «Дирекція з обслуговування майна спільної власності територіальних громад».

Розпорядженням в.о. голови Чернівецької обласної ради №68 від 29 січня 2020 року був відсторонений від здійснення повноважень на посаді на час проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності.

Вважає, що розпорядження є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню з таких підстав.

Вказаним розпорядженням він був відсторонений від здійснення повноважень на посаді на час проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Дирекція з обслуговування майна спільної власності територіальних громад», однак такої підстави для відсторонення від роботи статтею 46 КЗпП України не передбачено.

Також, контрактом від 15 липня 2016 року, укладеним між Чернівецькою обласною радою, Чернівецькою обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 не передбачені підстави для відсторонення від здійснення повноважень на посаді директора комунального підприємства «Дирекція з обслуговування майна спільної власності територіальних громад».

А тому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. голови Чернівецької обласної ради №68 від 29 січня 2020 року про відсторонення ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді. Вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився в чергове, надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Але судом вирішено розглянути справу в його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивач з 15 липня 2016 року і по теперішній час відповідно до контракту працює на посаді директора комунального підприємства «Дирекція з обслуговування майна спільної власності територіальних громад». ( а.с.5 ).

Розпорядженням в.о. голови Чернівецької обласної ради №68 від 29 січня 2020 року позивач був відсторонений від здійснення повноважень на посаді на час проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Дирекції з обслуговування майна спільної власності територіальних громад» ( а.с. 13 ).

У відповідності до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Частиною 6 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» заступник голови районної у місті, районної ради, перший заступник голови обласної ради здійснює повноваження голови відповідної ради за відсутності голови ради на підставі його розпорядження, а також у разі неможливості виконання головою ради своїх обов`язків з інших причин.

Оскаржуване позивачем розпорядження винесено на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою запобігання і протидії корупції та для проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності очолюваного позивачем комунального підприємства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з ч.4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

У відповідності до ч.1 ст. 29 цього Закону встановлено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті; б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом); в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, які входять до складу конкурсних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу»; 3) особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, комунальне підприємство «Дирекція з обслуговування майна спільної власності територіальних громад» є юридичною особою публічного права, а тому посадові особи цього підприємства є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Необхідно враховувати, що крім визначених в ст. 46 КЗпП України випадків відсторонення від роботи, також передбачено, що таке відсторонення може здійснюватись в інших випадках, передбачених законодавством.

Відстороненням від роботи слід вважати тимчасове недопущення працівника до роботи з підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про запобігання корупції» усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації. Усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Таким чином, у в.о. голови Чернівецької обласної ради, при надходженні інформації про наявність у підлеглої йому посадової особи конфлікту інтересів, зобов`язаний вжити у відношенні цієї особи передбачені Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи. А тому винесене ним розпорядження №68 від 29 січня 2020 року про відсторонення ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді на час проведення незалежного аудиту фінансово-господарської діяльності є правомірним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.06.2018 року в справі №638/21180/15-ц.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. голови Чернівецької обласної ради про відсторонення від здійснення повноважень на посаді необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15 ЦК України, ст.ст. 21, 46 КЗпП України, ст.ст. 55-56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 1, 3, 28-30 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. голови Чернівецької обласної ради про відсторонення від здійснення повноважень на посаді відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 20.04.2020 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: