ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/423/19 Номер провадження 22-ц/814/1053/20Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Ситник О.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року, ухвалене суддею Хоролець В.В., повний текст рішення складено - 30 січня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю.

Позовна заява (з урахуванням її заяви про усунення недоліків позовної заяви від 08.04.2019 року) мотивована тим, що з грудня 1997 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте з липня 1999 року вона фактично проживає по АДРЕСА_2 позивач прибула по направленню відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист населення, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Мати позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , купила у 1999 році у громадянина ОСОБА_4 будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 без оформлення будь-яких документів. У даному будинку проживали мати позивача, позивач та її дочка ОСОБА_5 . Починаючи з 19 липня 1999 року і до цього часу, вона користується житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , добросовісно за ним слідкує, робить ремонт за власні кошти. За час проживання позивач ОСОБА_1 підключила до даного будинку газ, провела воду, перекрила покрівлю літньої кухні, чотири рази перекривала веранду до житлового будинку, поміняла у веранді підлогу, проводила побілку та покраску в кімнатах та самого житлового будинку, замінила огорожу, забетонувала доріжки, підтримувала даний житловий будинок у належному стані. Також нею укладено договір про користування електричною енергією укладений з Красногорівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» з 2004 року та договір про надання послуг з газопостачання з 2001 року. Також позивач вказує, що вона неодноразово в усній формі зверталася до Гоголівської селищної ради з клопотанням про те, щоб визнали за нею право власності на дане приміщення, оскільки вона понад 20 років безперервно користується даним нерухомим майном. Однак, Гоголівська селищна рада їй відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо позивачка має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, їй потрібно звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Посилаючись на вищевказані обставини та на те, що у позасудовому порядку отримати та оформити документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , не можливо, позивач звернулася до суду з позовом до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання за нею права власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18.11.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (а.с. 174-175).

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 , за набувальною давністю відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час всього періоду користування спірним домоволодінням позивачу було достовірно відомо, що даний житловий будинок був успадкований після смерті ОСОБА_6 його дружиною ОСОБА_7 , а після її смерті її спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , тому в межах предмету спору підстав для застосування положень ч.1 ст. 344 ЦПК України не вбачається. При цьому, не має правового значення для вирішення спору ті обставини, що вищевказані спадкоємці після смерті ОСОБА_7 - її сини не отримали у встановленому ЦК України (в редакції 1963 року) порядку свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння, оскільки сам факт не отримання такого свідоцтва спадкоємцями не тягне за собою втрату права на спадкування відповідного майна або його частини. Факт визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для задоволення позову. Проведення позивачем ремонту у домоволодінні та укладення відповідних договорів на його обслуговування не породжує право власності на нього за набувальною давністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував чи відкривалася спадщина після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого суд залучив як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, суд не взяв до уваги визнання відповідачем територіальною громадою позову, суд першої інстанції не з`ясував чи є спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що ОСОБА_4 , який був живий до 2015 року, не мав претензій до позивача, що позивач вільно добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито безперервно володіти протягом двадцяти років, що позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю, що суд першої інстанції не залучив до справи АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивач могла б сплатити заборговані кошти, що суд не встановив чи прийнята спадщина після смерті ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_3 (мати позивача у справі) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава, про що Гоголівською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області 17.01.2011 року видано свідоцтво про смерть та зроблено відповідний актовий запис за №5 (а.с. 7).

Як вбачається з направлення серії ЖТ №6685 від 03.07.1997 року, позивач ОСОБА_1 , 1960 р.н., та ОСОБА_5 , 1988 р.н. переселилися з м. Коростень відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист населення, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їм надається право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у смт. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 8).

З довідки № 872 від 11.06.2018 року виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 з 02 грудня 1997 року, фактично проживає по АДРЕСА_2 з 19 липня 1999 року по даний час (а.с. 9).

Відповідно до акту від 11.06.2018 року депутата Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, де в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , встановлено, що ОСОБА_1 проживає з дочкою та онуком в АДРЕСА_2 з 19 липня 1999 року і по даний час. За час проживання позивач підключила до даного будинку газ, провела воду, перекрила покрівлю літньої кухні, чотири рази перекривала веранду до житлового будинку, поміняла у веранді підлогу, проводила побілку та покраску в кімнатах та самого житлового будинку, замінила огорожу, забетонувала доріжки, підтримувала даний житловий будинок у належному стані (а.с. 10).

З довідки № 869 від 08.06.2018 року виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що згідно рішення десятої сесії сьомого скликання Гоголівської селищної ради від 27.06.2016 року в сел. Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області назва вулиці Пролетарська змінено на назву Сонячна (а.с. 11).

Відповідно до письмових свідчень жителів селища Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вбачається, що кожного із них наймала громадянка ОСОБА_1 для виконання ремонтних робіт житлового будинку та господарських будівель, де остання проживає (а.с. 12-15).

Відповідно до договору про надання послуг з газопостачання від 06.12.2005 року вбачається, що між начальником Великобагачанського УЕГГ та ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг з газопостачання, але, як встановлено судом першої інстанції, адреса місця проживання споживача (вулиця та номер будинку) чітко не простежується з копії даного договору (а.с. 16-18).

З типового договору №10347 про надання населенню послуг з газопостачання від 27.07.2012 року вбачається, що між ПАТ «Полтавагаз» та ОСОБА_1 було укладено відповідний договір, при цьому, адреса ОСОБА_1 вказана як « АДРЕСА_1 » (а.с. 19-21).

З договору про надання населенню послуг з газопостачання від 26.12.2001 року вбачається, що між Великобагачанським УЕГГ та ОСОБА_3 було укладено договір про надання даних послуг, про те у цьому договорі не вказана адреса місця проживання ОСОБА_3 і її підписи як споживача на цьому договорі відсутні (а.с. 22-23).

З договору №9434 про користування електричною енергією від 04.10.2004 року вбачається, що між Красногорівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_3 , яка проживає в АДРЕСА_2 укладено відповідний договір (а.с. 24-25).

З договору № 9434 про користування електричною енергією від 01.04.2011 року вбачається, що між Красногорівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 укладено відповідний договір (а.с. 26-27).

З фотознімків, які приєднані до матеріалів справи вбачається, у якому стані знаходилося приміщення та дах певного житлового будинку (а.с. 28-30). Однак, з даних фотознімків не можливо зробити висновок, на яку саме дату зроблені дані фотознімки і якого саме житлового будинку вони стосуються.

З копії паспорту громадянки України НОМЕР_1 від 03.02.1998 року вбачається, що цей паспорт виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Біляри Комінтернівського району Одеської області, яка зареєстрована у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_1 (а.с. 33-34).

З посвідчення серії НОМЕР_2 №572827, виданого 03.12.1993 року вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с. 36).

З інформації Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області № 02-18/169 від 03.04.2019 року вбачається, що у зв`язку з відсутністю в Гоголівській селищній раді книг погосподарського обліку, інформація щодо власника на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутня (а.с. 45).

З проекту газифікації житлового будинку АДРЕСА_2 , вбачається, що даний проект у 1976 році замовляв громадянин ОСОБА_6 (а.с. 49-56).

З копії актового запису про смерть №39 від 23.10.1989 року, виданого Гоголівською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області помер громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 82). Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №58, виданим Гоголівською дільничною лікарнею від 22.10.1989 року. Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 видане ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Суд першої інстанції в ході розгляду справи направляв відповідні запити до органів нотаріату з метою перевірки відомостей про те, чи не є спірне домоволодіння об`єктом спадкового майна та встановив наступне.

З повідомлення в.о.завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори від 19.06.2019 р. №01-09/400, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 відсутня (а.с. 93-95).

З повідомлення завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 16.07.2019 року №2216/01-20, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що відсутня інформація відносно заповіту від імені ОСОБА_6 , 1935 р.н. (а.с. 111-112).

Згідно повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 11.07.2019 року №2118/01-20 останній направив на запит суду першої інстанції належним чином засвідчену копію спадкової справи за № 211/1989 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 та Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо ОСОБА_4 (а.с. 114-129).

Так, з копії вищевказаної спадкової справи №211/1989 вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , який постійно проживав в АДРЕСА_2 , заяву про прийняття спадщини подала ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 , яка проживала за вищевказаною адресою (а.с. 115 зворот).

У подальшому ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 , як дружина померлого ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про укладення шлюбу а.с. 118) подала до Великобагачанської державної нотаріальної контори заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с.116 зворот).

Спірний житловий будинок з надвірними будівлями ОСОБА_6 за життя придбав у ОСОБА_15 згідно договору купівлі-продажу від 26.04.1967 року, реєстровий номер 507 (а.с. 119-120) та згідно довідки-характеристики даного домоволодіння від 21.06.1990 р. ОСОБА_6 є власником даного домоволодіння (а.с. 121).

14.08.1990 р. Великобагачанської державною нотаріальної конторою ОСОБА_7 були видані відповідно свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на Ѕ частину у спільному сумісному майні щодо домоволодіння (житлового будинку та господарських будівель) АДРЕСА_2 (а.с.123) та як спадкоємцю за законом першої черги після смерті (а.с.124); при цьому, згідно примітки у свідоцтві про право на спадщину, реєстровий номер 814 вказано, що на Ѕ частину даного домоволодіння їй видано свідоцтво про право власності згідно ст.22 КпШС України від 14.08.1990 року №812.

06.08.1990 року до Великобагачанської ДНК звернувся з заявою син померлого ОСОБА_6 ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_7 (а.с. 127).

З такою ж заявою 07.08.1990 року до держнотконтори звернувся і інший син померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_4 (а.с. 128).

Отже, з досліджених матеріалів спадкової справи судом першої інстанції встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 , який постійно проживав у спірному домоволодінні прийняла його дружина - ОСОБА_7 у порядку норм ЦК України у редакції 1963 року.

З копії актового запису про смерть №29 від 16.08.1992 року, виданого Великобагачанською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в селищі Гоголеве Великобагачанського району Полтавської області померла громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 148).

З повідомлення в.о.завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 02.10.2019 року №2994/01-20, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) на запит суду першої інстанції направлено копії заяв про прийняття спадщини та відмову від прийняття спадщини, що містяться у матеріалах спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.10.2019 року за №57760574. Крім того повідомляється, що Спадковий реєстр діє з 2000 року (а.с. 166-171).

З копій документів зі спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 , яка постійно проживала в АДРЕСА_2 , вбачається, що заяви про прийняття спадщини після її смерті подали ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 168-169).

15.11.1994 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали до Великобагачанської держнотконтори спільну заяву про те, що після смерті матері ОСОБА_7 залишилася спадщина, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 , також зазначили, що вони є дітьми померлої ОСОБА_7 і за законом у порядку ст.529 ЦК України просили державну нотаріальну контору видати їм свідоцтва про право на спадщину по закону на наявне спадкове майно, що залишилося після смерті матері (а.с. 171).

Отже, з досліджених матеріалів спадкової справи судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , яка проживала у спірному домоволодінні спадщину та мала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину після смерті чоловіка ОСОБА_6 та на іншу 1/2 частину як співвласник у порядку ст.22 КпШС України, прийняли її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у порядку норм ЦК України у редакції 1963 року, однак за життя дані громадяни не отримали свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті матері. Проте, не отримання ними свідоцтв про право на спадщину за законом не припинило права даних спадкоємців на майно померлої ОСОБА_7 .

З копії актового запису про смерть №11 від 24.05.1995 року, виданого Михайлівською сільською радою народних депутатів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Михайлівка Великобагачанського району Полтавської області помер громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 186).

З копії актового запису про смерть №82 від 10.08.2015 року, виданого відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського управління юстиції Полтавської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_11 в селищі Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області помер громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 83).

З повідомлення в.о.завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори, завідувача Новосанжарської державної нотаріальної контори від 15.08.2019 року №01-09/506, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 відсутня (а.с. 144-146).

Проте, з повідомлення завідувача Полтавської районної державної нотаріальної контори від 29.08.2019 року №01-16/1080, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 відкрита спадкова справа за № 125/2016 за претензією Приватбанка від 25.02.2016 року, яка була адресована у Полтавській районній державній нотаріальній конторі. Заборгованість спадкодавця була зазначена у розмірі 3 586,16 грн. На даний час у матеріалах спадкової справи відсутня інформація про наявність фізичних осіб спадкоємців (а.с. 149-151).

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення в цій частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

По справі вбачається, що предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок з господарськими спорудами за правилами набувальної давності.

Судом першої інстанції встановлено і це достовірно підтверджується зібраними доказами у справі, що спірне домоволодіння до цього часу є спадковим майном, а тому не може бути предметом спору про визнання за позивачем права власності на нього за набувальною давністю.

Як правильно вказав суд першої інстанції, що у Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

За загальним змістом ст. 344 ЦК України підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Зі змісту вказаної норми випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

У позовній заяві позивач зазначає, що у 1999 році її мати ОСОБА_14 купила спірне домоволодіння без оформлення будь-яких документів. Викладене вказує на те, що особа, яка вважала себе власником домоволодіння, продала спірне домоволодіння матері позивача, а остання придбала його без дотримання вимог діючого законодавства щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, хоча повинна була передбачати правові наслідки такої угоди. Ці обставини вказують на те, що спірне домоволодіння не є тим майном, на яке за змістом ст. 344 ЦК України поширюється правило набуття права власності за набувальною давністю.

Судом першої інстанції правильно мотивовано рішення суду в частині застосування інституту набувальної давності за нормами ЦК України.

Також судом першої інстанції правильно дана оцінка щодо визнання відповідачем Гоголівською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області позову, оскільки таке визнання позову не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи встановлені обставини справи та те, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно з факту визнання відповідачем позову, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.09.2018 р. у справі № 588/11/17 (провадження №61-24004св18).

Також суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що посилання позивача на проведення ремонтних робіт у спірному будинку, укладення відповідних договорів з організаціями по обслуговуванню та утриманню будинку, не є законною підставою для набуття позивачем права власності на спірне домоволодіння у порядку ст. 344 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, щосуд першої інстанції не з`ясував чи відкривалася спадщина після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого суд залучив як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, та не знав, що дана особа померла, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася у зв`язку з його смертю, оскільки ОСОБА_2 подав заяву до нотконтори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , але не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, то це не позбавляє його спадкоємців права на спадкування після його смерті за умови дотримання вимог ЦК України щодо спадкування, що у даному випадку виходить за межі предмету позову, заявленого позивачем.

Із доводів апеляційної скарги вбачається, що позивачем визнаються обставини, встановлені судом першої інстанції щодо факту відкриття спадщини на спірне домоволодіння після смерті його власника ОСОБА_6 , у послідуючому ОСОБА_7 , прийняття спадщини у вигляді спірного домоволодіння синами померлої ОСОБА_7 ОСОБА_16 та ОСОБА_2 шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини, факт не отримання спадкоємцями за життя у нотаріуса свідоцтв про право на спадщину за законом не впливає на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ОСОБА_4 , який відчужив її матері спірний будинок, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що на майно померлого відкрита спадкова справа за претензією АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з наявною заборгованістю у розмірі 3 586,16 грн., що вказує на те, що позивачем ці обставини визнаються, які підтверджують те, що кредитор заявив вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 у зв`язку з відкриттям спадщини після його смерті у порядку ст. 1281 ЦК України.

Також з вище зазначених підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу визнання відповідачем територіальною громадою позову.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував чи є спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ці доводи виходять за межі предмету позову.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 , який був живий до 2015 року, не мав претензій до позивача, що позивач вільно добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито безперервно володіти протягом двадцяти років, що позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю, оскільки встановлені судом першої інстанції обставини не дають законних підстав для задоволення позову.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не залучив до справи АТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивач могла б сплатити заборговані кошти, що суд не встановив чи прийнята спадщина після смерті ОСОБА_2 , оскільки ці доводи виходять за межі заявлених позивачем позовних вимог.

Згідно ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов