Справа № 183/5909/18
№ 2/183/290/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права на обов`язкову частку у спадщині,

в с т а н о в и в :

25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Голубової Ольги Сергіївни про визнання права на обов`язкову частку в спадщині.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усун ення недоліків.

31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 на виконання ухвали звернулася з заявою, в якій усунула недоліки первісної заяви.

Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року відкрите провадження у справі.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права на обов`язкову частку у спадщині.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що у встановлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але їй було повідомлено про те, що спадкодавець ОСОБА_4 , за життя, склала заповіт, відповідно до якого належний їй будинок вона заповіла ОСОБА_2

ОСОБА_1 посилалася в заяві на те, що на час смерті матері, вона була непрацездатною, оскільки на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) понад п`ять років перебувала на пенсії, яка призначена їй на пільгових умовах, в зв`язку з чим, є непрацездатною та має право на обов`язкову частку у спадщині.

У зв`язку з наведеним, позивач ОСОБА_1 просила суд:

- визнати за нею право власності на 1/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як обов`язкову частку в спадщині, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. .

Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року зобов`язано Новомосковського державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року уточнені анкетні даті відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, судом розглядалися позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права на обов`язкову частку у спадщині.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилися, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно наданої до суду заяви, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 22 квітня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_4 05 травня 2015 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу №142, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №57412517.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 29 лютого 1960 року, свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 від 06 жовтня 1981 року.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишила спадкове майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко А.В. за р. № 1005 та зареєстрованого у Новомосковському БТІ в реєстровій книзі за № 11723-74 від 24 травня 1990 року.

Також встановлено, що за життя, ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними побудовами та земельною ділянкою при ньому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1113 від 16 квітня 2010 року, що підтверджується інформаційною довідкою № 40306676 від 05 травня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповіт є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , як спадкоємець, який має право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, оскільки на її думку, на момент смерті матері вона була непрацездатною, оскільки перебувала на пенсії, призначеної їй на пільгових умовах.

Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О.С. від 21 вересня 2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріально дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку, як непрацездатній, що перебувала на пенсії, призначеної на пільгових умовах.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

В п. 19 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, які визначені ст. 1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Визначення поняття непрацездатної особи міститься в ч. 3 ст. 75 СК України та в ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Пунктом 2 ч. 1ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний вік для жінок встановлений у 58 років 6 місяців, для жінок які народились з 01 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року (в редакції чинній на момент смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 року (справа N 1-1/2014) по справі за конституційним зверненням громадянина розкривається зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Однак для застосування до особи положень ст. 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, необхідно керуватися положеннями законів (ч. 3 ст. 75 СК України, ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), які дають визначення поняття непрацездатної особи, та вказують саме на досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з копії паспорту Серія НОМЕР_4 , виданого Краматорським МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 21 листопада 2000 року та свідоцтва про її народження Серія НОМЕР_2 від 29 лютого 1960 року, позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, факт того, що ОСОБА_1 отримує пенсію, яка призначена на пільгових умовах, в розумінні ст. 1241 ЦК України, не свідчить про те, що вона досягла пенсійного віку та, відповідно, має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті матері вона досягла 55 років 2 місяців, а не 58 років 6 місяців, як це передбачено ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 6-10, 12,76-81, 89, 256, 258, 259, 263-268,272, 273, 293, 294, 315, 319, 354ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права на обов`язкову частку у спадщині - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місцезнаходження за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна, буд. 5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький