ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2428/20 Справа № 175/4542/19 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Кіровського районного суду Смольнякова Олександра Олексійовича , старшого секретаря Кіровського районного суду Кисленко В.М. про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Голови Кіровського районного суду Смольнякова Олександра Олексійовича , старшого секретаря Кіровського районного суду Кисленко В.М. про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Смольнякова О.О. Голови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, Кисленко В.М. старшого секретаря Кіровського районного суду м.Дніпропетровська про відшкодування моральних та матеріальних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду, безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України задля захисту особистого немайнового права на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій суддів та посадових осіб державних органів влади.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження та направити позовну заяву по даній справі до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді місяці 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 до Голови Кіровського районного суду Смольнякова Олександра Олексійовича , старшого секретаря Кіровського районного суду Кисленко В.М. про відшкодування моральної шкоди.

Зі змісту позовної заяви та її предмету вбачається, що позивач просить:

1. Прийняти уточнену позовну заяву по справі «про відшкодування моральних та матеріальних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду, безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, задля захисту особистого немайнового права на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій суддів та посадових осіб державних органів влади», на підставі статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії, рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року у справі № 1-17/2001 №6-рп/2001, постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10 2019 по справі 3 160/3333/19 та статті 150 ЦКУ, до розгляду та на підставі статті 8 Конституції України та пункту 13 частини 2 статті 3 закону України «Про судовий збір» звільнити від сплати судового збору, а саме: за подання заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

2. Відшкодувати, на підставі статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії, за рахунок держави моральну шкоду у розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 13125 грн., яку він зазнав та зазнає на даний час від протиправних дій голови Кіровського районного суду Смольнякова О.О. , котрий обмежив право громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду, безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, задля захисту особистого немайнового права на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій посадових осіб державних органів влади, у зв`язку з чим його життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, так як він не може оплачувати комунальні послуги, нормально харчуватися, лікуватися, придбати одяг, взуття та ремонтувати будинок та не має матеріальної можливості запровадити у виробництво інтелектуальний продукт (авторське право на твір № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ), який має загальнодержавне та світове значення в галузі екології та ресурсозбереження та виключає викиди шкідливих речовин і парникових газів, які приводять до зміни клімату, а також знижує вартість виробництва енергії до експлуатаційних витрат, щоб виключило його заборгованість за газ та електроенергії та забезпечило його особисте немайнове право на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

3. Відшкодувати, на підставі статті 8 Конституції України, яка має норми прямої дії, за рахунок держави моральну шкоду у розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 13125 грн., яку він зазнав та зазнає на даний час від протиправних дій старшого секретаря Кіровського районного суду Кисленко В.М. , котра обмежила право громадянина України ОСОБА_1 на звернення до суду, безпосередньо на підставі статті 8 Конституції України, задля захисту особистого немайнового права на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля від протиправних дій посадових осіб державних органів влади, у зв`язку з чим його життю та здоров`ю загрожує небезпека від голоду та холоду, так як він не може оплачувати комунальні послуги, нормально харчуватися, лікуватися, придбати одяг, взуття та ремонтувати будинок та не має матеріальної можливості запровадити у виробництво інтелектуальний продукт (авторське право на твір № НОМЕР_1 , патент № НОМЕР_2 ), який має загальнодержавне та світове галузі екології та ресурсозбереження та виключає викиди шкідливих речовин і парникових газів, які приводять до зміни клімату, а також знижує вартість виробництва енергії до експлуатаційних витрат, щоб виключило його заборгованість за газ та електроенергії та забезпечило його особисте немайнове право на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відповідно до положень статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначення поняття «адміністративна справа» наведено у пункті 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Визначення поняття «суб`єкт владних повноважень» наведено у пункті 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, під яким розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що даний предмет спору віднесено до компетенції адміністративного суду, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, тому даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються перешкоди для їх реалізації, або має місце інше ущемлення прав і свободам, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачу жодним чином не створюються перешкоди для реалізації його права у доступі до правосуддя, а лише зазначається та звертається увага позивача на те, що згідно вимог законодавства йому необхідно звернутись до адміністративного суду для розгляду виниклого спору.

Посилання в апелянта, що відсутність у позовній заяві позовних вимог викладених у пунктах 1-4 частини 1 ст. 5 КАСУ не надає йому права, згідно п.6 ч.1 ст. 5 КАСУ, звертатися до адміністративного суду за відшкодування моральної шкоди за очевидне порушення права звернення до суду на підставі ст. 8 Конституції України, є помилковими, оскільки аналіз змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів прямо свідчить про те, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами КАС України

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, ґрунтуються на припущеннях, а не на процесуальному законі, а тому й не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича