"29" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Марфіної Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності, станом на момент подачі позовної заяви утримання та користування квартирою здійснюється виключно позивачем та її неповнолітньою донькою ОСОБА_1 .. У зв`язку зі смертю квартиронаймача, ОСОБА_4 , договір найму кваритири АДРЕСА_1 було укладено з ОСОБА_3 , яка є бабусею позивача. Наразі ОСОБА_3 не здійснює користування, утримання вищезазначеної квартири та не зареєстрована у ній. Згідно акту від 25 листопада 2019 року, відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає протягом останніх 6 місяців, квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, особисті речі відповідача за вказаною адресою відсутні. Позивач вважає, що за викладених обставин відсутні подальші підстави для реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України.
Ухвалою суду від 27 січня 2020 року, залучено ОСОБА_3 та Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію у якості третіх осіб без самостійних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання, станом на 29 квітня 2020 року, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, відповідач не скористався.
24 березня 2020 року, на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшли пояснення від третьої особи - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, відповідно до яких, третя особа просить прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.
22 квітня 2020 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 , відповідно до яких, третя особа не заперечує щодо задоволення позовних вимог, додатково пояснивши, що дійсно, квартира АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності та передана у користування як квартиронаймачу ОСОБА_3 за договором найму, внаслідок відповідних змін до договору найму, що були вчинені після смерті первісного квартиронаймача ОСОБА_4 . Останнім часом ОСОБА_3 тимчасово не здійснюю фактичне користування квартирою АДРЕСА_1 , та за спільною домовленістю користування квартирою АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_1 (її онука) та її неповнолітня донька ОСОБА_5 , яка є її пра-онукою. За спільним погодженням із ОСОБА_1 , витрати щодо квартири АДРЕСА_1 та утримання квартири АДРЕСА_1 здійснює ОСОБА_1 самостійно. ОСОБА_2 дійсно у спірній квартирі не проживає з лютого 2019 року, оскільки самостійно змінив своє фактичне місце проживання без повідомлення про свій такий виїзд. Наразі третій особі достеменно невідоме його фактичне місце проживанння. Ознайомившись із змістом позовної заяви, третя особа висловлює підтримку позовних вимог, оскільки факт відсутності за зареєстрованим місцем проживання особи ОСОБА_2 понад 6 місяців дійсно має місце, а станом на момент підготовки даних фактична відсутність Відповідача за місцем реєстрації становить більше 1 року. Одночасно із цим, жодних перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не створювалось та не створюється. Поважні причини відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації є відсутніми. Домовленості щодо користування квартирою АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_2 не укладались, та як вбачається із змісту позовної заяви, яка розглядається по даній справі - такі домовленості не укладались також Відповідачем із особою ОСОБА_1 .. У зв`язку із такими обставинами, вважає викладені обставини у позовній заяві достовірними, а позовні вимоги обґрунтованими.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Згідно з витягу з розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про зміну договору найму жилих приміщень, дозволено ЖРЕО №416 змінити договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_5 , та укласти його з ОСОБА_3 , складом сім`ї із двох осіб, в зв`язку зі смертю квартиронаймача - ОСОБА_4 (а. с. 10)
Як вбачається зі змісту витягу з протоколу засідання органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 15.06.2005 року за №11, ОСОБА_3 надано дозвіл на прописку її неповнолітньої онуки ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 6)
Згідно з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, крім позивача, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька позивача. (а. с. 7)
Відповідно до положень статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)
Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_2 з лютого 2019 року не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , ця обставина підтверджуються відповідним Актом, який складено мешканцями будинку АДРЕСА_6 (а.с. 12)
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.2 Цивільного процесуального кодексу України)
За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 64, 65, 71, 72 Житлового кодексу УРСР, , ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, щодо подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст рішення складено 29 квітня 2020 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 );
Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 )