Справа № 653/4338/19
Провадження № 2/653/221/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

30 березня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач перебували у цивільному шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 2011 року. Від шлюбу у них народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на сьогоднішній день є неповнолітнім та проживає разом з нею. Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області № 653/2640/18 від 13 грудня 2018 року відповідач повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак відповідач жодного разу не сплатив ці кошти. Фактично спільна дитина перебувала на повному утриманні позивача. Вказує, що останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки зі слів спільних знайомих відомо, що відповідач працевлаштувався на іншу роботу з більшою заробітною платою. При цьому відповідач від позивача приховує ці обставини.

Таким чином, сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, в зв`язку з викладеним позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до 2500 гривень на місяць.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні була відсутня, від неї надійшла заяво про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 (до укладення шлюбу з ОСОБА_4 згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2016 року ОСОБА_5 ) є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19 червня 2012 року.

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи № 323 та 322 від 01 грудня 2017 року дитина позивача та відповідача проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішення Генічеського районного суду від 13 грудня 2018 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено. Збільшено мінімальний розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29.10.2014 року, встановлено їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до характеристики від 19 листопада 2018 року наданої Новоолексіївською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 Генічеської районної ради в Херсонській області, ОСОБА_3 зарахований 01 вересня 2018 року до 1-А класу Новоолексіївської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалася на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки останній працевлаштувався на іншу роботу з більшою заробітною платою. Крім того, дитина ОСОБА_3 навчається у школі у зв`язку з чим потрібні додаткові кошти.

Однак, докази, які підтверджують, що матеріальне становище відповідача змінилось, позивачем суду не надано.

Посилання позивача на факт навчання дитини у школі, як на підставу для збільшення розміру аліментів, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані обставини існували при ухваленні заочного рішення Генічеського районного суду від 13 грудня 2018.

Тобто, позивачем не надано доказів таких зміни матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та інших обставин, які можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів до 2500 гривень на місяць.

Розмір аліментів, які стягуються з відповідача за заочним рішенням Генічеського районного суду від 13 грудня 2018 року, на даний момент не є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки наведені позивачем обставини, яким обґрунтовуються його позовні вимоги, не підтверджуються наявними у справі доказами, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 02 квітня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова