КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №381/4285/19 Головуючий у І інстанції Осаулова Н.А.
Провадження №22-ц/824/9898/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду першої інстанції із вказаним позовом, посилаючись на те, що між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 387/147/07/М. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредит, а той в свою чергу зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах передбачених Договором та Додатком № 1 до нього.

Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання, правонаступником АТ «Укрсоцбанк» усього його майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк».

Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує існуючі умови кредитного договору та станом на 18 червня 2019 року у відповідача виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 321641,55 грн.

На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути вказаний розмір заборгованості з відповідача.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року в загальному розмірі 321642 (триста двадцять одна тисяча шістсот сорок одна) грн. 55 (п`ятдесят п`ять) коп. та сплачений судовий збір у розмірі 4824 (чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 62 (шістдесят дві) коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду.

Так, зазначає, що суд не звернув уваги тому, що зі змісту позовної заяви, а саме абз. 2, вказується, що кредит видано в сумі 50500 грн., але з довідки-рахунку заборгованості вбачається, що сума за договором складає 303000 грн., тому стає незрозумілим з якої саме суми виходить позивач, нараховуючи заборгованість.

Крім того, до позовної заяви не надано детального розрахунку заборгованості, який би дав змогу чітко обґрунтувати свої заперечення чи погодження з розміром заборгованості.

Довідка-розрахунок заборгованості від 18 червня 2019 року не деталізує повноти заборгованості, а лише вказує на її кінцевий результат, без зазначення дати виникнення, дати погашення, що в подальшому вплине на дату відліку початку позовної давності.

Таким чином, скаржник стверджує, що позовні вимоги про стягнення коштів в заявленому розмірі є недоведеними, що фактично є підставою для відмови в задоволенні позову. Відсутність розрахунку не дає можливості чітко відслідкувати дату погашення та дату виникнення заборгованості, що в подальшому позбавляє можливості скористатись право на подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, а також унеможливлює подання клопотання про призначення економічної експертизи для визначення дійсного розміру заборгованості.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції на адресу Київського апеляційного суду відзив не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 387/147/07/М.

Згідно п. 1.1 та п. 1.1.1 статті 1 даного договору кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснюється окремими частинами «Траншами», зі сплатою 14,67 % процентів річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до договору, який є невід`ємною складовою частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, в сумі 303000,00 грн..

Пунктом 3.3 статті 3 договору передбачено, що позичальник зобов`язаний: погашати кредитору кредит (транші кредиту) відповідно до п.п. 1.1.2, 3.3.15 цього договору; сплачувати кредитору проценти та комісії в строки встановлені в п. 2.4, 2.5, 3.3.15 цього договору, сплачувати кредитору неустойку (пеню, штраф) в строк встановлений в п. 2.6, 3.3.15 цього Договору; у разі пролонгації кредиту сплачувати кредитору проценти в розмірі встановленому в п. 2.12 цього договору; укласти з кредитором відповідну додаткову угоду (договір про внесення змін) відповідно до п. 3.4.1 цього договору протягом п`яти робочих днів від дня її отримання.

Відповідальність позичальника за порушення умов договору визначена статтею 4 договору.

21 жовтня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 будо укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року, за умовами якої сторони домовилися, що з 21 жовтня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 19,0 % процентів річних та відповідно по тексту Договору процентну ставку в розмірі 19,0 % процентів річних.

14 грудня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року, а саме сторони домовилися, що погашення частини заборгованості за кредитом в сумі 5368,92 грн. здійснюється не пізніше 26 грудня 2012 року, а також сторони домовилися про черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням.

В Додатку № 1 до Договору про внесення змін № 2 до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії № 387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року, позивачем та відповідачем ОСОБА_1 погоджено графік погашення заборгованості за кредитним договором та плати процентів у період з січня 2013 року по грудень 2032 року.

Відповідно до Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року та Протоколу № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року.

Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав в частині повернення кредиту та сплати встановлених договором платежів.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 18 червня 2019 року заборгованість відповідача становить 321641 грн. 55 коп., яка складається з: строкової заборгованості - 177511 грн. 08 коп.; простроченої заборгованості - 9873 грн. 00 коп.; строкової заборгованості по нарахованих % - 107380 грн. 13 коп.; простроченої заборгованості по нарахованих % - 26877 грн. 34 коп..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконуються зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, відповідно такі дії відповідача є неправомірними та порушують права позивача у справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як вбачається зі змісту п.п. 1.1.1. п. 1.1 статті 1 договору не відновлювальної кредитної лінії №387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року максимальний ліміт заборгованості позичальника становить 303000 грн.

Відповідно до договору про внесення змін №3 до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №387/147/07/М від 30 жовтня 2007 року, заборгованість за кредитом станом на день укладення цього договору становить 263077 грн. 08 коп.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, строкова заборгованість станом на 18 червня 2019 року становить 177511 грн. 08 коп.

Таким чином твердження скаржника про те, що незрозуміло з якої саме суми позивачем нараховується заборгованість є недоведеними та не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи, відповідно у колегії суддів є всі підстави вважати, що позивачем допущено описку під час підготовки позовної заяви.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем не було надано розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим відповідачем був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення експертизи, то такі доводи спростовуються матеріалами справи, а також представник скаржника, звертаючись до суду першої інстанції з письмовими поясненнями не просив суд призначити у справі судову економічну експертизу та не оспорював розрахунок заборгованості, який зазначено в довідці-розрахунку заборгованості (а.с. 14).

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції скаржником не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: