Справа № 527/1577/20
провадження 2/527/565/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2020 року м.Глобине Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Левицької Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано представником позивача - адвокатом Хромих Едуардом Володимировичем до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за участю третіх осіб: Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_3 ,-
15 вересня 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 8 лютого 1983 року ОСОБА_1 на праві власності належить жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та фактично проживає. Крім нього, у зазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_1 , 1994 року народження та ОСОБА_2 , 1995 року народження, які вже понад 2 роки в ньому не проживають. Як власник він утримує будинок та оплачує комунальні послуги, а реєстрація відповідачів у ньому не дає змоги оформити державні субсидії на оплату вказаних послуг. У добровільному порядку відповідачі знятися з реєстрації не бажають.
Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника, представник позивача просив суд визнати ОСОБА_1 , 1994 року народження та ОСОБА_2 , 1995 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися не повідомивши суд про причину неявки, про час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Представник третьої особи та третя особа у судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання, в якому просили проводити розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.
Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 8 лютого 1983 року, будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 6).
Згідно довідки виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області від 04.09.2020 № 2001, виданої ОСОБА_1 , 1939 р.н. в тім що по обліку селищної ради його склад сім`ї слідуючий: ОСОБА_4 , 1949 р.н. - дружина, ОСОБА_3 , 1973 р.н. - син, ОСОБА_1 , 1994 р.н. - внук, ОСОБА_2 , 1995 р.н. - внук, ОСОБА_5 , 1971 р.н. - донька, ОСОБА_6 , 1969 р.н. - донька. Зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Відповідно до письмових пояснень свідків від 08.09.2020 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 більше двох років, за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають (а.с. 9,12).
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до положення статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмеження у його здійсненні.
Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.
Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи власником спірного жилого будинку, позбавлена права вільно розпоряджатись своєю власністю, оскільки у ньому зареєстровані ОСОБА_1 , 1994 року народження та ОСОБА_2 , 1995 року народження, більше двох років не проживають в ньому, а тому позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 13, 76, 81, 211, 223, 258, 259, 263, 273, 280 ЦПК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 , який подано представником позивача - адвокатом Хромих Едуардом Володимировичем - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , 1994 року народження та ОСОБА_2 , 1995 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Глобинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення - за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ,рнокпп: НОМЕР_3 ).

Представник позивача: Хромих Едуард Володимирович ( Полтавська область, Глобинський район, м. Глобине, вул. Центральна, 187, оф.1 ).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

Треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Градизька селищна рада Глобинського району Полтавської області (Полтавська область, Глобинський район, смт. Градизьк, вул. Київська, буд. 51), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Т. В. Левицька