Справа № 473/4414/18
УХВАЛА

"17" квітня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 473/4414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним; треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна, ОСОБА_5

встановив

в провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

17.04.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони іншим учасникам справи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ухвалою суду від 07.04.2020 року за заявою ОСОБА_3 був замінений захід забезпечення позову, визначений ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду. Однак позивач ОСОБА_1 вважає, що існує реальна загроза чи утруднення невиконання можливого рішення суду, оскільки ОСОБА_2 як найшвидше бажає укласти нотаріальну угоду про розірвання договору купівлі-продажу, що дасть їй можливість перепродати спірне нежитлове приміщення через інших осіб, а саме через ОСОБА_4 , представників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку позивач ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем. Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2012 року ОСОБА_1 є орендатором нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 де й здійснює свою підприємницьку діяльність.

На сьогоднішній день власником спірного нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 09.10.2018 року посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучеровою Ганною Анатоліївною є ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 07.04.2020 року за заявою ОСОБА_3 був замінений захід забезпечення позову, визначений ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів з приводу намагання вчинити особами, що зазначені в заяві про забезпечення позову, будь яких дій по відчуженню нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Крім того ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взагалі не мають відношення до нежитлового приміщення, яке є предметом спору та які могли вчинити будь які дії по відчуженню вказаного нерухомого майна.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, доводи позивача про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, наразі є лише припущенням. В силу вимог ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що заявником не доведено реальної загрози продажу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , то в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 261 ЦПК України

постановив

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 473/4414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним; треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна, ОСОБА_5 - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Вознесенський міськрайонний Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: М.М. Ротар