Справа №: 343/1687/20
Провадження №: 2/0343/652/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/1687/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом, а також стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 1999 року (21 рік). У них народився син ОСОБА_3 , який проживає з ними. З чоловіком вона проживає в одному будинку, так як своє житло ще не готове для проживання, однак проживають вони не як сім`я. Більше сина утримує вона, одіває його та піклується про нього. Одруження з ОСОБА_3 виявилося невдалим, так як у них різні погляди на життя та сімейні обов`язки. З чоловіком вони вже 11 років як не є сім`єю, він має іншу сім`ю. До недавнього часу відповідач давав сину гроші на обіди в школі, але від весни 2020 року не цікавиться і не дає нічого. Таким чином вона змушена самостійно виховувати та утримувати сина. На даний час у неї недостатньо коштів для забезпечення життєвого рівня дитини та його потреб. Відповідач працює в Долинському РЕМ і, як їй відомо, отримує значні кошти. Незважаючи на це, добровільно надавати кошти на сина не хоче. Утримання дитини до досягнення нею 18 років та надання їй матеріальної допомоги є обов`язком обох батьків. Згоди про утримання сина між ними не досягнуто, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Оскільки відповідач має постійне місце роботи та отримує стабільну зарплату, вважає, що з нього слід стягнути аліменти на її користь на сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю з підстав, викладених в ньому. Надала пояснення, аналогічні викладеному обґрунтуванню. Додатково зауважила суду, що у відповідача є друга сім`я, по кілька днів його немає дома, а коли повертається, скандалить. ОСОБА_3 набрав кредитів для власного користування, однак за поверненням коштів з банку дзвонять і до неї. Навіть забрав гроші сина, близько 5000 грн, які той збирав собі на комп`ютер. Дитині не допомагає. Одягає сина вона. Хоча, коли вона їздила за кордон на роботу (2-3 місяці), чоловік залишався з сином. Він також оплачував за Інтернет і поповнював телефон сина, п`ять раз за два місяці дав йому кошти до школи. Тобто, чоловік допомагав, але не регулярно і допомага його з кожним разом все менша. Зараз вони живуть окремо і вона хоче, щоб чоловік сплачував аліменти регулярно. У неї є будинок в с. Новичка, де вона проживає з сином, а чоловік - в с. Оболоня. Останній має постійну роботу у Долинському РЕМ, тому вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі 1/4 від його заробітної плати. Син зараз в 10 класі, хоче йти вчитися в Польщу, тому потрібні кошти як на його підготовку, так і для забезпечення всім необхідним для його розвитку. Крім того, хлопчик заікається, тому йому потрібне лікування, а також комп`ютер для навчання, кошти на купівлю якого він собі збирав за рахунок подарунків на день народження та Миколая , однак батько ці кошти без його відома в нього забрав для власного користування, залишивши йому тільки 100 грн. Інших утриманців у відповідача немає, є на праві власності будинок. Щодо батька останнього, який є особою пенсійного віку, то він має трьох дітей, які в однаковій мірі, в разі необхідності, повинні допомагати йому.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати аліменти у меншому розмірі, ніж просить позивачка, оскільки він добровільно бере участь в утриманні сина та перебуває в даний час у скрутному матеріальному становищі. Зауважив, що позивачка живе із співмешканцем, який допамагає їй. На час її відсутності, син живе з ним і він дбає про нього та забезпечує. Від утримання дитини не відмовляється. Однак, йому терміново потрібна операція на спинну грижу, на яку він взяв кредит. Операція так і не була проведена у зв`язку з запровадженням карантинних заходів, а частину з позичених коштів він уже потратив, так що в даний час сплачує проценти по кредиту та погашає заборгованість. Його оклад в місяць становить 9700 грн, з яких 4100 грн щомісячно віддає на погашення кредиту. Тому просить стягувати аліменти на утримання дитини в меншому розмірі. Будинок в с. Оболоня є його власністю, а дружина з дитиною перейшла проживати у будинок, який вона придбала у с.Новичка. Він має престарілого батька, якому допомагає та в якого з другою жінкою є ще двоє дітей, однак вони проживають далеко.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі з 03 серпня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.08.1999, запис №5 (а.с.6).

Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.07.2005, за час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №6 (а.с.7).

ОСОБА_1 періодично їздить за кордон, що підтверджується відповідними відмітками, зробленими у її закордонному паспорті НОМЕР_5, виданому 19.09.2018 органом №2610 (а.с.13-15). Як пояснили сторони в судовому засіданні, остання під час відпусток, а також після звільнення з роботи (так як востаннє працювала у садочку вихователем на декретному місці) їздила на заробітки. В цей час син проживав з батьком. Також позивачка повідомила, що саме у період її перебування на роботі за кордоном, ОСОБА_3 забрав у неповнолітнього сина кошти, які той збирав для придбання комп`ютера.

Згідно з кредитним договором №CL-259660, ОСОБА_3 04.02.2020 року взяв кредит у АТ "Кредобанк» на суму 100001,00 грн на строк 42 місяці до 03.08.2023 року на такі цілі: 26509,75 грн - на поточні потреби, 30208,25 грн - на погашення (рефінансування) його кредитної заборгованості перед АТ "Приватбанк", 43283,00 грн - на погашення (рефінансування) його кредитної заборгованості перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" (а.с.17-19).

Тобто, з даного договору вбачється, що відповідач вже неодноразово отримує кредит в різних банках, кошти з якого витрачає на власні потреби. Суд не ставить під сумнів стан здоров`я відповідача, а саме, що він потребує оперативного втручання, хоч і документів з даного приводу не надано, при цьому звертає увагу, що кредит востаннє ОСОБА_3 отримав ще у лютому 2020 року, тобто до впровадження карантину в Україні, та, навіть і після такого, медичні заклади не перестали працювати, і термінові (як він зазначає) операції проводяться, тому жодних перешкод для її проведення не було. Однак, як вбачється з цільового призначення кредитних коштів, більша їх частина була призначена для погашення інших кредитних заборгованостей, у погашенні яких, зважаючи на розмір його заробітної плати, не мало виникати проблем при сумлінному виконанні умов договорів та не допущення нарахування штрафних санкцій.

Між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітнього сина.

Оцінка суду:

вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, участь в утриманні сина бере нерегулярно та в незначних розмірах, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини.

При цьому суд враховує, що відповідач приймав участь в утриманні дитини (сплачував за інтернет, телефон, інколи давав гроші в школу на обід), однак в даний час він проживає окремо, а син залишився з матір`ю і потребує регулярного фінансування. Більше того, дитина навчається у 10 класі, його потреби значно зросли, зокрема, він потребує комп`ютер для навчання, так як значна частина навчального процесу в даний період проводиться дистанційно, коштів на додаткові заняття для підготовки до вступу у ВУЗ, збалансованого харчування, оскільки росте, на даний час у нього підлітковий вік, тому потрібен особливий догляд та турбота, зважаючи і на його проблеми з мовленням. Відповідач, в свою чергу, має постійне місце роботи, стабільний дохід, нерухоме майно у власності. Щодо його важкого матеріального стану, то жодних документів на його підтвердження суду не надано, а відносно оформленого кредиту, то його він брав не на потреби сім`ї, а на власні потреби (операцію, яку так і не зробив, а частину коштів витратив, в тому числі на погашення кредитів у двох інших банках). Тимчасові фінансові труднощі батьків не повинні порушувати права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку. Батьки, влаштовуючи своє життя та забезпечуючи свої необхідні потреби, не повинні при цьому обмежувати дитину в піклуванні та забезпеченні її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та не є непосильними для відповідача.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат:

відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Щодо стягнення на користь позивачки з відповідача витрат на надання правової допомоги, то жодних доказів понесення цих витрат нею вона не долучає, відтак підстав для їх стягнення немає.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК, ст. 141 ЦПК України, та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 22 вересня 2020 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 27 жовтня 2020 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Текст повного судового рішення виготовлено 23 жовтня 2020 року.