Єдиний унікальний номер 741/483/20
Провадження № 2/741/456/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 21 вересня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Чернігівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 005817 право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП імені Горького. Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із втратою оригінала сертифіката. Перешкодою для реалізації свого права на спадщину, а саме права на земельну частку (пай), є також те, що у свідоцтві про смерть спадкодавця по батькові зазначено « ОСОБА_3 », а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817 « ОСОБА_4 ».

ОСОБА_1 просила суд:

- встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817, виданий на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 75 від 11 листопада 1996 року, належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817 належало ОСОБА_2 , в порядку спадкування за заповітом після її смерті.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Коршок О.Г. не з`явилися, представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі та участі позивача.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 липня 2018 року (а.с. 10) вбачається, що за життя ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Горького, на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 75 від 11 листопада 1996 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 1998 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 12).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_6 здійснюється за цим заповітом.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 837/03-14 від 5 веренся 2018 року (а.с. 14).

Таким чином, ОСОБА_1 визнається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , успадкувала належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 005817 право на земельну частку пай.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Кірова, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0281887 належало ОСОБА_7 , у зв`язку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0281887 виданий на ім`я ОСОБА_7 втрачений, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 167/02-31 від 18 лютого 2020 року (а.с. 12).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817 втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті». Крім цього, при виготовленні та видачі вищезазначеного сертифіката було допущено помилку в написанні по батькові власника права на земельну частку (пай), а саме замість « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_5 », що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 11).

Позивач позбавлена можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП імені Горького, що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0281887 належало ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 183/02-31 від 20 лютого 2020 року (а.с. 15).

Пунктом 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817 належав ОСОБА_2 .

Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право, як спадкоємця ОСОБА_2 за заповітом, на успадкування цього спадкового майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817, виданий на ім`я ОСОБА_5 , зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 75 від 11 листопада 1996 року, належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 005817, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 75 від 11 листопада 1996 року, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв