Дата документу 23.10.2020 Справа № 336/4954/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/4954/20 Головуючий у 1 інстанції Зарютін П.В.
Провадження №22ц/807/3147/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року про передачу на розгляд іншого суду справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року вищезазначену справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя керувався положеннями п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України, відповідно яких, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Суд вважав, що справа має розглядатись за місцем знаходження у м. Києві відповідача за загальними правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що було зазначено й в змісті позовної заяви, позивач вправі була звернутись до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, за місцем його виконання.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25 вересня 2020 року особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 10 березня 2020 року для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу позивача.

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Приймаючи рішення про направлення справи до іншого суду, суд першої інстанції констатував місце знаходження відповідача у місті Києві. При цьому суд не вдався до аналізу суті заявлених вимог, правового регулювання спірних правовідносин, що мало істотне значення для вирішення питання територіальної юрисдикції (підсудності), під яку підпадає виниклий спір.

За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду У країни з розгляду цивільних і кримінальних справ, що міститься в абз. 2 п. 16 постанови від 01.03.2013р. N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»: спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Саме положеннями ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що регулює альтернативну підсудність і право вибору підсудності позивачем, ОСОБА_1 було вмотивовано зміст позовної заяви і звернення її до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за місцем фактичного здійснення виконання виконавчого напису нотаріуса, яким є Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ВП № 57637665 (а.с. 9).

Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження: приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, що визначає місце виконання рішення/напису нотаріуса: виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Отже в розумінні ч. 12 ст. 28 ЦПК України позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може подаватись за місцезнаходженням стягувача або за місцем виконання, тобто за місцем здійснення виконавчого провадження - у цій справі це Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

На ці обставини суд не зважив, що призвело до неврахування права позивача обирати підсудність справи між кількома передбаченими процесуальним законом альтернативними критеріями, результатом чого стало помилкове спрямування справи до іншого суду.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з недотриманням вимог процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи, та така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379, п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року про передачу на розгляд іншого суду цієї справи скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню направити до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 23 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: