Справа №:755/5496/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Яровенко Н.О. розглянувши заяву скаржника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про зупинення передачі на реалізацію нерухомого майна в межах розгляду скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання неправомірними дій виконавця з передачі майна на реалізацію, суд,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П.

Разом зі скаргою, скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали заяву про зупинення передачі на реалізацію нерухомого майна, в якій просять зупинити реалізацію квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на електронних торгах ДП «Сетам» за реєстраційним номером лоту № 414036, яка проводиться в рамках виконавчого провадження № 60013260 з примусового виконання виконавчого листа № 755/19435/13 до прийняття рішення по скарзі ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій виконавця з передачі майна на реалізацію.

Посилаються на те, що На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. перебуває виконавче провадження № 60013260 з примусового виконання виконавчого листа № 755/19435/13, виданого 23.08.2019 р. Апеляційним судом м. Києва, за яким прийнято рішення про стягнення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" за договором про надання споживчого кредиту № від 07.02.2008 р. В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором, ОСОБА_1 було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 59, 4 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є її власністю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого шостою київською державною нотаріальною конторою 15.09.2003 року за реєстровим № 5-4969. Договір іпотеки № 76653 від 07.02.2008 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 961. Заявниця має єдине майно, яке в даній справі є предметом іпотеки, і було придбане не за рахунок кредитних коштів, а за власні кошти. Також, важливим є те, що у разі реалізації єдиного майна ОСОБА_1 , повстане питання виселення її та членів її сім`ї. Крім, скаржника в спірній квартирі проживає її онук, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що має статус дитини-інваліда. А тому вважають, що до завершення розгляду скарги існують очевидні загрози порушення законних прав та інтересів заявниці, тому наявні підстави для зупинення дій щодо реалізації квартири заявника, яка проводиться в рамках виконавчого провадження № 60013260 з примусового виконання виконавчого листа № 755/19435/13 виданого Апеляційним судом м. Києва, оскільки невжиття таких дій може призвести до реалізації арештованого майна на електронних торгах ДП «СЕТАМ», призначених на 30.04.2020 роту, лот № 414036, що, у свою чергу, спричинить неможливість відновлення прав боржника у виконавчому провадженні, якщо реалізація майна на електронних торгах буде завершена.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема ,позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник оскаржує дії приватного виконавця в частині визначення вартості майна, яка підлягає реалізації, порушення строків повідомлення боржника про передачу майна на реалізацію та порушення ст. 43 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст.124 Конституції визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору закону забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові № 211/129/18-ц від 03 квітня 2019 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Права та обов`язки виконавця визначені Законом України «Про виконавче провадження».

В ч.1 ст.18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, за змістом цієї норми виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного й повного виконання рішення, зазначеного в документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

В зазначеній вище постанові Верховного Суду зазначено, що заборона виконавцю вчиняти виконавчі дії щодо виконання виконавчого документа, яким є виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, по суті є зупиненням виконання рішення.

Крім того, в пункті 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Тобто, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи викладене вище, підстави для вжиття заходів забезпечення, зазначених у скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 451 ЦПК України, Законом України " Про виконавче провадження", суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скаржника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про зупинення передачі на реалізацію нерухомого майна в межах розгляду скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання неправомірними дій виконавця з передачі майна на реалізацію - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 квітня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко