Справа № 703/3286/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Холодняк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна та просить зняти арешти та оголошення заборони відчуження всього нерухомого майна, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 накладений постановою Смілянського відділу державної виконавчої служби Сміліянського міськрайонного управління юстиції від 03 лютого 2010 року за № 9483190, що належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 1997 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_2 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 04 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської районної державної нотаріальної контори Чижикову О.М. належить квартира АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем першої черги по закону, тому звернулася до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

27 серпня 2020 року від приватного нотаріуса позивач довідалася про те, що Смілянським міським відділом ДВС Смілянського МРУЮ постановою АМ №221552 від 03 лютого 2010 року накладено арешт на квартиру та оголошено заборону на її відчуження, що позбавляє позивача права на оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили справу розглядати без їх участі.

В.о. начальника Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яшник М.С. направила суду заяву про розгляд справи без її участі та у вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 поклалася на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 10).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого Дубіївською сільською радою Черкаського району Черкаської області 18 жовтня 1974 року матір`ю ОСОБА_2 , 1974 року народження зазначена ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 04 березня 1997 року зареєстрованого в реєстрі за №567 ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №221744498 від 27 серпня 2020 року вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої зазначений ОСОБА_2 накладено арешт реєстраційний номер обтяження 9483190 зареєстрованого 04 лютого 2010 року на підставі постанови про арешт майна та оголошено заборони на його відчуження АМ №221552 винесеної Смілянським міським відділом ДВС Смілянського МРУЮ (а.с.14-15).

Як вбачається із відповіді КП «Смілакомунтеплоенерго» № 155, № 66 від 28 серпня та 01 вересня 2020 року станом на 01 серпня 2020 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість перед КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с. 16,17).

Із відповіді Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14 вересня 2020 наданої ОСОБА_1 вбачається, що на виконанні перебувало виконавче провадження №20939775 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2233 від 20 жовтня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» 1603 гривні 02 копійки боргу. Вказане виконавче провадження завершено. Оскільки вказані виконавчі провадження знищені із закінченням трьохрічного терміну зберігання тому у Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні матеріали виконавчого провадження під час виконання яких було накладено арешт та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 18).

У відповідності з ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володінням майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодепксу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 Цивільного кодексу України передбачено ,що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач зверталася із заявою про зняття заборони на квартиру АДРЕСА_1 , проте у вирішенні даного питання їй було відмовлено.

Відповідно до ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженим наказом Мінюсту України від 09.06.1999 року за № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року за № 364/3657 /зі змінами/, та Інструкцією про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженою наказом Мінюсту України від 18.08.2004 року за № 85/5, зареєстрованим в Мінюсті України 18.08.2004 року за № 1021/9620 /зі змінами/.

Відповідно до п. 1.5. вказаного вище Положення, реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є реєстраторами, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон.

Пунктом 2.1 Положення було визначено вичерпний перелік підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна, а саме: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна /звільненням з-під арешту/; органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту/.

Згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, нотаріуси за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відтак, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права, щодо вільного володіння, користування, розпорядження квартири, через наявність існуючої заборони відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Також з метою захисту порушеного права позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд вважає за необхідне вилучити з Державного реєстру (Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна) запис про заборону на нерухоме майно.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, відтак підлягають задоволенню.

На стягненні судових витрат в розмірі 840 гривень 80 копійок позивач не наполягала.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Законом України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 3, 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, ст.ст. 15, 16, 317, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 247, 258, 259, 263 265, 279 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешти та оголошення заборони відчуження всього нерухомого майна накладених постановою Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції від 03 лютого 2010 року АМ №221552 за реєстраційним номером обтяження:9483190 зареєстровані 04 лютого 2010 року за № 9483190 реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у тому числі квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 1997 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом 30 днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони по справі:

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач : Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), юридична адреса: вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, .

Головуючий О.П.Опалинська