Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА

іменем України

23 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/709/20

провадження №6/485/43/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

секретаря судового засідання Бондаренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трофименко Андрій Олександрович, стягувач ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу №485/709/20 (провадження №2-н/485/44/20) від 19 червня 2020 року, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви послався на те, що за судовим наказом від 19 червня 2020 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З вересня 2020 року діти фактично проживають із ним та перебувають на його утриманні, ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Таким чином, у нього відсутній обов`язок по сплаті аліментів, а тому вважає, що є підстави, передбачені ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та за відсутності ОСОБА_1 , заявлені вимоги підтримав повністю.

Стягувач про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з частиною третьою статті 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши надані заявником докази, матеріали цивільної справи №2-н/485/44/20, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 червня 2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї другої заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 червня 2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття /а.с.12/.

19 червня 2020 року судовий наказ набрав чинності.

Згідно ч.3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом.

Згідно довідки, виданої начальником Снігурівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 23.10.2020 року за вих.№16536/102-36, у відділі на примусовому виконанні не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 23.09.2020 року визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 /а.с.26/.

Як вбачається з довідки вих.№411 від 12.10.2020 року, виданої виконкомом Широківської сільської ради Миколаївської області, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 та дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.27/.

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

- матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання;

- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за заявою того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст.181 СК України), тобто право на отримання аліментів має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи те, що малолітні діти з матір`ю не проживають, отже право останньої на отримання аліментів і відповідно обов`язок ОСОБА_1 по сплаті аліментів, припинені, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.173, 432, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трофименко Андрій Олександрович, стягувач ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №485/709/20 (провадження №2-н/485/44/20), виданий 19 червня 2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї другої заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 червня 2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Повна ухвала складена 23 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова