ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/12710/13-ц

провадження № 22-ц/818/2110/20

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю " Укрдебт плюс",

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року, постановлену у складі судді Короткого І.П.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Тяжкороб Євгенія Віталіївна, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт плюс" (далі ТОВ "Укрдебт плюс"), звернулася до суду із заявою, у якій просила замінити стягувача у цивільній справі № 643/12710/13-ц з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта банк") на його правонаступника ТОВ "Укрдебт плюс"" у зв`язку з переходом до ТОВ "Укрдебт плюс" прав кредитора.

Заява мотивована тим, що 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі АКІБ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0. Того ж дня між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладений Договір поруки № П-0 для забезпечення виконання кредитного договору з № 0. У подальшому ПАТ "УкрСиббанк" (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ "Дельта Банк" уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги за зазначеним вище кредитним договором. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2013 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 0 в сумі 931 710,60 грн. Двадцять першого листопада 2013 року Московським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист за вказаним рішенням суду. 10 червня 2019 року приватним виконавцем Блзнюковим Ю.В. відкрите виконавче провадження № 59324360. Сьомого листопада 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Укрдебт плюс" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, в тому числі було відступлено право вимоги за кредитним договором 0 від 26.06.2008. ТОВ "Укрдебт плюс" не є стороною (стягувачем) у цивільній справі № 643/12710/13-ц, а отже, не має можливості користатися набутими правами та обов`язками.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року замінено у виконавчому проваджені № 59324360 стягувача з ПАТ "Дельта Банк" на ТОА "Укрдебт плюс".

Судове рішення мотивоване тим, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт плюс».

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір купівлі продажу права вимоги № 2082/К від 07.11.2019, укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Укрдебт плюс», посвідчений приватним нотаріусом Шевченко І.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 1980. Наданий суду заявником додаток № 1 до цього договору не посвідчений нотаріально і не підписаний сторонами договору, що свідчить про відсутність факту передачі права вимоги за договорами. Крім того, рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.10.2013 було скасовано ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.08.2019. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.10.2019 по справі призначено судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Таким чином, відсутній предмет самої заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, 26.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав споживачу кредит у розмірі 95 000 доларів США (надалі Договір кредиту ( а.с. 3 6)).

На забезпечення виконання ОСОБА_1 умов Договору кредиту між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № П 0, за умовами якого остання поручилася відповідати перед банком за виконання позичальником умов Договору кредиту (надалі Договір Поруки (а.с.7)).

Згідно з даними копії договору № 2082/К від 07.11.2019 та витягу з додатку № 1 до договору № 2082/К від 07.11.2019 ПАТ «Дельта Банк» продав права вимоги за Договором кредиту та Договором Поруки ТОВ « УКРДЕБТ ПЛЮС» (а.с. 8-10).

Документи, що підтверджують перехід права вимоги за Договором кредиту і Договором поруки від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» в матеріалах справи відсутні, проте апелянт не посилається на зазначене у якості доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2013 року у справі № 643/12710/13-цпро стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» скасоване ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2019, у справі проводиться судово економічна експертиза, провадження у справі зупинене, тому відсутній предмет самої заміни стягувача у виконавчому провадженні не підтверджені нормами права.

Посилання на відсутність нотаріального посвідчення додатку № 1 до договору № 2082/К від 07.11.2019 купівлі-продажу прав вимоги спростовується матеріалами справи, оскільки ТОВ «Укрдебть Плюс» надало суду не сам додаток, а витяг з нього, що стосується ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , а відсутність нотаріального посвідчення витягу з додатку не свідчить про недоведеність переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Укрдебт Ресурс».

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 належить залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.П.Коваленко

А.В. Котелевець