Справа № 482/659/20
Номер провадження 2-н/482/51/2020

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2020 року м. Нова Одеса
Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Баранкевич В.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -
14 квітня 2020 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
У своїй заяві стягувач просить стягнути борг за постачання природного газу, зазначаючи, що боржник, незважаючи на відсутність укладеного письмового договору постачання природного газу, як фактично проживаючий у будинку та фактичний споживач природного газу, зобов`язаний оплачувати надані послуги з газопостачання.
Стягувач вказує, що боржник підтвердив факт згоди на приєднання до умов Типового договору постачання природного газу, який є публічним договором приєднання, оплативши поставлений газ.
Після отриманих судом відомостей з органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи - Костянтинівської сільської ради Новоодеського району, Миколаївської області щодо інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника, оглянувши надані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
Відповідно до вимог ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до п. 3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Проте стягувачем не надані докази наявності між сторонами договірних відносин: договір боржником не підписаний, заява про приєднання споживача до умов типового договору постачання природного газу також не надана. Крім того стягувачем не надано доказів оплати спожитого природного газу саме боржником.
Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись ст.ст.163, 164, 165 ЦПК України, суддя, -
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Відповідно до п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Суддя: В.О. Баранкевич