Справа № 757/3296/18-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, скаргу стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Куценко Станіслава Ігоровича, головного державного виконавця Кущ Віри Валеріївни, -

ВСТАНОВИВ:

Стягувач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на начальника Управління державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Куценко Станіслава Ігоровича, головного державного виконавця Кущ Віри Валеріївни про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною та зобов`язання вчинити дії.

Заява мотивована тим, що 3 липня 2017 року, рекомендованим листом №125 від 03.07.2017 року до Управління державної виконавчої служби Печерського райуправління юстиції в м. Києві заявником була подана заява про примусове виконання рішення у виконавчому провадженні №5242702 з примусового виконання виконавчого листа №304/2633/15-ц від 16.05.2016 року про стягнення коштів з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 . В подальшому, 22.12.2017 року ним повторно була надіслана заява до органу державної виконавчої служби з вимогами стягнути з боржника на користь стягувача суму, зазначену в виконавчому документі. Однак, станом на 15.01.2018 року, документів, що підтверджують факт виконання рішення суду на його адресу не надходило, у зв`язку з чим стягувач вважає, що начальником Управління державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві належним чином не здійснено обов`язків щодо організації примусового виконання зазначеного рішення, а державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду. У зв`язку з вищенаведеним, стягувач звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність начальника відділу управління Печерського райуправління юстиції в м. Києві Куценко С.І. незаконною, зобов`язати останнього вжити передбачених законодавством заходів для виконання виконавчого листа №308/2633/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про «Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 4416,28 дол. США та 530,68 гривень», зобов`язати направляти на адресу заявника копії документів по вчинених виконавчих діях.

Стягувач в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі.

Представник органу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, однак до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов відзив на скаргу з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ). В зазначеному відзиві, представник органу державної виконавчої служби просив відмовити у задоволенні скарги. Відзив мотивував тим, що 11.11.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року за №644 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», а також тим, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Постанову про закінчення виконавчого провадження надіслано для подальшого виконання до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Кадирова Владислава Володимировича, а отже дії начальника відділу та державного виконавця є законними.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, у зв`язку з чим суд розглянув подану скаргу без їх участі.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. При цьому, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №342/158/17 від 17.04.2019 року.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кущ Віри Валеріївни за №52427202 від 04.10.2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №308/2633/15-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: «Стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 4116,28 дол. США та 530,68 грн», та встановлено строк для самостійного виконання постанови до 10.10.2016 року.

Згідно з витягом з «ВП-спецпідрозділ» по виконавчому провадженню №52427202, 11.11.2016 року Головним державним виконавцем Кущ Вірою Валеріївною винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою прийняття такого рішення стало прийняття постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року за №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», а також прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення №181 від 02.10.2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу за адресою: 01014, м. Київ, б-р. Дружби Народів, 38.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного станом на 11.11.2016 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 49 зазначеного Закону, постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи що станом на дату прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження була прийнята постанова Правління НБУ №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 02 жовтня 2015 року, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження є такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з цим, суд констатує, що державним виконавцем, станом на дату виникнення обставин, якими обумовлює бездіяльність органу державної виконавчої служби, вже було прийняте рішення та вчинено юридично значимі та обов`язкові дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», які були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації прав стягувача, а отже протиправна бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, на яку вказує у своїй скарзі стягувач відсутня.

Водночас, приймаючи рішення по суті вимоги щодо зобов`язання начальника відділу органу державної виконавчої служби надсилати на адресу стягувача копії документів по вчинених діях, суд констатує, що зазначена вимога нерозривно пов`язана з процесуальним становищем стягувача у виконавчому провадженні.

Так, обов`язок державного виконавця надсилати постанови та інші документи виконавчого провадження сторонам, визначений в ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження". Водночас, такий обов`язок має місце коли здійснюється примусове виконання рішення, або безпосередньо після його закінчення. Однак, як встановлено судом, виконавче провадження завершене, державним виконавцем, виконавчі дії не проводяться, а відтак документи виконавцем не надсилаються сторонам. Водночас, вимога стягувача не є конкретизованою та спрямована на майбутній період, не містить підстав вважати, що державний виконавець не вчинить такі дії в подальшому, за наявності для цього відповідних правових підстав, оскільки обов`язок виконавця надсилати документи сторонам виконавчого провадження прямо випливає зі змісту відповідної статті Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні скарги стягувача слід повністю відмовити.

Керуючись ст. 28, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Н.І. Зарева