Справа № 635/2251/20
Провадження № 2-о/635/83/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря Літінській Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якому просить видати обмежувальний припис на строк 6 місяців яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою будинок АДРЕСА_1 , наближатися на 200 метрів до місця проживання (перебування) навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними, вести листування, телефонні переговори, з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 19 березня 2020 року її донькою ОСОБА_6 за місцем спільного проживання в будинку АДРЕСА_1 були вчинені неправомірні дії відносно неї та її малолітньої онуки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вчинялись нею і раніше, а також повторилися в ніч з 9 на 10 квітня 2020 року. За вказаною адресою на теперішній час проживають вона, її онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зять ОСОБА_7 . До січня 2020 року разом з ними періодично проживала і донька заявниці ОСОБА_2 . Приблизно в 20-х числах січня 2020 року ОСОБА_6 полетіла в ОАЄ в м. Дубаї. Весь час догляд за ОСОБА_8 здійснювали її батько ОСОБА_7 та вона, при цьому матеріально забезпечував і забезпечує зять - ОСОБА_9 . В зв`язку з тим, що з 12 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу з метою запобігання виникнення та поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб було введено карантин до 03 квітня 2020 року та в подальшому продовжено до 24.04.2020року, то вона разом із онукою вирішили у випадку повернення із-за кордону ОСОБА_6 надати їй можливості пройти обсервацію та уникнути з нею спілкування, оскільки вони за віком є у групі ризику. 19 березня 2020 року приблизно о 22 годині, коли вони з онукою спали у будинку за місцем проживання, до двору увірвалася ОСОБА_6 , яка стала дуже голосно кричати, кидати каміння у вікна. Заявник зазначає, що ОСОБА_10 увірвалася у будинок, була у збудженому стані та стала кричати на неї та на свою доньку. Вона намагалася її заспокоїти та говорила, щоб вона не наближалася до неї та до своєї доньки, оскільки вона приїхала із-за кордону та не пройшла обстеження, в зв`язку з чим може бути носієм короновірусу. Однак, ОСОБА_6 була дуже збуджена, нікого не слухала, підійшла до ОСОБА_8 та стала викручувати їй руки, вивертати пальці на руках та кричати, щоб вона «закрила свій рот», принижувала її та розцарапала ій руку. ОСОБА_8 перелякалася від такої неадекватної поведінки своєї матері та стала кричати на ОСОБА_11 , просила її вийти та не спілкуватись з нами до закінчення карантину, у неї була істерика. Заявник заступилася за онуку, оскільки їй було боляче і намагалася ОСОБА_11 відштовхнути від дитини. ОСОБА_12 відпустила ОСОБА_8 та накинулась на ОСОБА_1 , стала бити її руками по голові. Вона закривала голову руками, підбігла ОСОБА_8 та намагалась відірвати ОСОБА_13 від неї. В цей час ОСОБА_14 вдарила ногою свою доньку ОСОБА_8 в область живота. Від удару дитина відлетіла в сторону та впала на спину. ОСОБА_15 продовжувала бити заявницю в область голови. Розуміючи, що ОСОБА_16 самостійно не зупиниться, вона, захищаючись від нападу своєї доньки, намотала на руку ремінь та стала бити ОСОБА_11 по руках. ОСОБА_16 відпустила її, стала ходити по будинку, голосно кричати, ображати нецензурно її та свою малолітню дитину. В цей час під`їхав ОСОБА_17 , знайомий зятя, який вивів ОСОБА_13 до двору та став її заспокоювати. Заявник вказує, що у неї на руках та голові були синці, у ОСОБА_8 всі руки були в синцях та саднах, на них проступала кров, вони перебували у стані психологічного стресу та зазнали фізичних та психологічних страждань. Вказані тілесні ушкодження їй та дитині спричинила її донька ОСОБА_14 . В цей час вона зателефонувала в поліцію. По приїзду працівників поліції заявник написала письмову заяву та надала письмові пояснення. Така агресивна поведінка ОСОБА_18 в цей вечір могла бути викликана лише вживанням нею заборонених препаратів, можливо наркотичних чи психотропних засобів. 19 березня 2020 року ОСОБА_2 вчинила відносно неї, своєї матері, та відносно ОСОБА_5 - своєї малолітньої доньки, домашнє насильство, спричинивши нам тілесні ушкодження, погрожуючи нам та ображаючи нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода нашому фізичному та психічному здоров`ю. По приїзду поліції, вона повідомила їм, що тільки прилетіла рейсом з Дубай - Бориспіль 19.03.2020 року, а потім на попутках приїхала додому, та вчинила скандал, бо її не хотіли пускати додому. Поліція попросила її бути на самоізоляції, та уникати контакту з донькою та літньою матір`ю, але вона нікого не слухала. Поліція вимушена була просити її мешкати у окремому іншому будинку на подвір`ї, перевірили що там є вода, обігрівач, ліжко, білизна та інші речі для проживання. Вона сказала, що буде там на ізоляції не менше двох неділь. Але наступного дня вона викликала собі швидку допомогу та виїхала з будинку на кареті швидкої допомоги, приїхавши у лікарню, але як їм потім стало відомо вона відмовилася від госпіталізації та пішла з неї. Заявни зазначає, що в ніч з 9 на 10 квітня 2020 року біля часу ночі їй зателефонував зять, який зараз перебуває у відрядженні і поросив терміново підійти у кімнату ОСОБА_8 . Вона вбігла до кімнати онуки та побачила, що дитина плаче, її всю трясе та вона дуже схвильована. Вночі їй на телефон зателефонувала мати ОСОБА_14 , з телефону знайомої, в телефонній розмові вона погрожувала життю та здоров`ю дитині, тиснула на неї психологічно та вживала різні висловлювання в бік дитини, які принижували її гідність, її грубі висловлювання в бік дитини та родини викликало побоювання та страх за своє життя та життя рідної бабусі, її поведінка по відношенню до доньки призвела дитину до нервового стану. Вночі онука тільки і змогла зателефонувати батькові, оскільки він для неї є єдиною підтримкою, захистом і безпекою. Покликати її в неї не було сил, вона плакала та не могла говорити переживши вночі психологічне насильство. ОСОБА_14 знаходиться в тому стані що на даному етапі представляє загрозу, як для її онуки - малолітньої доньки ОСОБА_8 , так і для неї. Вона вже багато років приймає наркотики та психотропні ліки, але проходити офіційно лікування та обстеження відмовляється.Заявник зазначає, що ОСОБА_6 під час прийняття дози стає жорстокою і може спричинити шкоду фізичну так і психологічну дитині та їй. Більш двох місяців її не було вдома, вона вела такий спосіб життя що ймовірно стан її здоров`я погіршився та вона може бути небезпечна як для них так і для суспільства. Вона, не дотримуючись карантину, наступного дня виїхала з дому на кареті швидкої допомоги і де вона зараз перебуває невідомо, вона ніде не працює, зловживає наркотичними та психотропними засобами, але є припущення що вона може повернутися додому та завдасть психологічної та фізичної шкоди дитині, а онука в теперішній час проходить курс лікування після її насильства. Такі дії викликають у заявника побоювання за свою безпеку та за безпеку своєї онуки, ОСОБА_5 , спричиняють емоційну невпевненість і почуття нездатності захистити себе. Ці побоювання мають абсолютно обґрунтований характер, зважаючи на нездоровий стан ОСОБА_6 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року провадження у справі було відкрито.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, якою просила розглянути справу без її участі, вимоги підтримала у повному обсязі.

Суд відповідно до вимог ст. 350-5 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у її відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за 24 години до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є:батько ОСОБА_20 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Будь-яких інших доказів сторонами суду не надавалось.

Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство, саме на наявність якого посилається в заяві заявниця, - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Заявниця просить суд вжити заходів у вигляді видачі обмежувального припису.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі та встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. В даному випадку, заявниця посилається на обставини вчинення щодо неї та її онуки психологічного насилля з боку заінтересованої особи, зазначає, що зверталася до поліції, але при цьому до своєї заяви не додає будь-яких даних про її звернення до правоохоронних органів. Тобто, будь-яких доказів наявності психологічного насильства відносно заявниці та її онуки з боку заінтересованої особи не встановлено. Враховуючи те, що заявником не надано суду належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_6 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_5 домашнього насильства, а отже і не доведено, що ОСОБА_6 є кривдником своєї матері та доньки.

Також, заявником не обґрунтовані ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно ОСОБА_6 обмежувального припису.

При цьому суду не надано жодних доказів, щодо внесення зазначених випадків до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства і та притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ознаками статті 173-2 КУпАП чи кримінальної відповідальності.

Встановивши, що у порушення вимог статті 81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства в сім`ї та ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 81, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд, -

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Заявник ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрована АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Назаренко