ПОСТАНОВА

іменем України

26 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 386/1042/18

провадження № 22-ц/4809/960/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 рокуу складі судді Гут Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_5 , відомості про батька дитини до актового запису про народження останнього записані відповідно до положення ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Зазначала, що в 2014 році вона виїхала працювати до республіки Польща, де і познайомилась з майбутнім батьком дитини - ОСОБА_2 , з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2015 року. Вона працювала в Республіці Польща в Приватному підприємстві «Мотор» з 28 жовтня 2014 року по 26 квітня 2015 року. У лютому 2015 року, не маючи можливості продовжувати далі працювати, вона повернулася в Україну.

Позивачка вказала, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується угодою про виплату аліментів, надісланою відповідачем, відповідно до якої останній зобов`язується виплачувати позивачу до 20 числа кожного місяця на утримання сина ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 46 доларів США, на виконання якої, починаючи з 19 липня 2017 року, на особистий рахунок позивачки відповідач перераховує вказані кошти. Відповідачем добровільно було проведено дослідження на підтвердження свого батьківства приватною генетичною лабораторією у Польщі, висновком якої було підтверджено його батьківство. Позивачка зазначила, що, незважаючи на беззаперечні докази батьківства, відповідач не бажає офіційно визнавати ОСОБА_5 своїм сином і відмовився від внесення зміни до актового запису про народження дитини. Відповідач на час їх спільного проживання мав пристойний дохід, дитина росте, потребує додаткових матеріальних витрат, позивачка самотужки не може забезпечити їй нормального життєвого існування та розвитку. Також зазначила, що відповідач працює та отримує постійний дохід, тому вважає, що вона має право на отримання аліментів у частці від його доходів.

Вказала, що існують підстави для визнання в судовому порядку батьківства відповідача відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 та стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини у частці від його доходу.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати відповідача батьком ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису №104, складеного 27 листопада 2015 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вказати в графі «Відомості про батька дитини» батьком ОСОБА_2 та змінити ім`я дитини на ОСОБА_5 ; стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення його повноліття.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року позов задоволено. Визнано, що ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внесено відомості до актового запису від 27 листопада 2015 року №104 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, запис про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини, та змінено ім`я дитини на ОСОБА_5 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині стягнення аліментів ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду змінити в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і ухвалити нове судове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.

ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині розміру аліментів з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Голованівськ Кіровоградської області народився ОСОБА_5 , про що 27 листопада 2015 року було здійснено актовий запис №104, батьком дитини зазначено ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (т.1 а.с.15).

Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 СК України від 23 лютого 2018 року №1 (т.1 а.с.17).

Згідно з виписками по картці рахунку № НОМЕР_2 , зареєстрованою за ОСОБА_1 , на її картковий рахунок щомісяця перераховувались кошти у розмірі 46 доларів США (т.1 а.с.45-54).

Як свідчить висновок, викладений у звіті від 13 березня 2017 року №В00047/017 з генетичних досліджень у сфері спорідненості, ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 (т.1 а.с.55-61).

Суд першої інстанції встановив, що відповідач у справі не заперечував факту батьківства відносно дитини - ОСОБА_5 , і рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст.12 вказаного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч.ч.2, 3 ст.182 СК України).

Відповідно до ст.184 СК України та роз`яснень, викладених у п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, поняття обсягу виручки приватного підприємця та його середній заробіток (або дохід) не є аналогічними за змістом. Також, у даній постанові Пленуму зазначається про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, передбачено, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню. На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не в повній мірі враховано всі обставин, положення ст.ст.141, 182 СК України, згідно з якими батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а при визначенні розміру аліментів має враховуватись стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, у зв`язку з чим вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача заслуговують на увагу.

Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані суду документи свідчать, що відповідач є здоровою працездатною людиною, має на утримані дитину, має заробітну плату, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачкою розмірі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду та вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідач від шлюбу з ОСОБА_10 має на утримані двох малолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.2 а.с.27, 31), а також тієї обставини, що відповідач разом із сім`єю проживає в іншій державі (Королівство Данія), свого житла там не має, винаймає житло та сплачує орендну плату, про що було встановлено Окружним судом м. Соколув-Підляський Ш Відділ у справах сім`ї та неповнолітніх дітей у складі головуючого судді Славомира Онісько за участі секретаря судового засідання Ганни Марчіняк, яким було допитано відповідача за дорученням Голованівського районного суду Кіровоградської області та у якості свідка за клопотанням адвоката відповідача дружину відповідача - ОСОБА_10 , про що свідчить протокол від 29 січня 2019 року (т.1 а.с.131).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів з урахуванням викладених вище обставин та матеріального стану відповідача вважає за доцільне рішення суду в частині стягнення аліментів змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року змінити в частині, що оскаржується.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код (PESEL) НОМЕР_3 , посвідка особи № НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко