Справа № 646/1710/19
№ провадження 2/646/432/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю секретаря Славгородської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Коссе Є. К., що діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 70000 грн, а також судові витрати в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01 вересня 2018 року о 08 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 по Мереф`янському шосе, 21А в м. Харкові, не дотримався безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Джелі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Позивачу була заподіяна матеріальна шкода, а саме - пошкоджено належний йому автомобіль, складено ремонтну калькуляцію на суму 178000 грн. Позивач вважав ремонт автомобіля економічно не обґрунтованим, а тому просив компенсувати вартість транспортного засобу за договором купівлі продажу від 11 листопада 2014 року. Позивач посилається на те, що відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, ринкова вартість транспортного засобу складає 158189,00 грн. 12 грудня 2018 року страховою компанією «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 97000 грн. Позивач визначив суму матеріальної шкоди у розмірі 70000 грн, виходячи з ринкової вартості транспортного засобу, вартості установлення ГБО у розмірі 8500 грн та вартості телевізора АКАІ вартістю 4199 грн, який на момент ДТП знаходився в автомобілі.

Також, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, з яких 768,40 грн - судовий збір, 200 грн - поштові витрати, 7500 грн - витрати на професійну правову допомогу.

11 липня 2019 року відповідачем подано заперечення на позов, яким він зазначає, що доводи позивача не доведені, висновок автотоварознавчої експертизи або спеціаліста автотоварознавця щодо вартості пошкодженого автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Представником ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано пояснення третьої особи щодо позову, в яких зазначено, що страхова компанія сплативши узгоджене страхове відшкодування в сумі 97000 грн, належним чином та в повному обсязі виконала майнові зобов`язання відповідно до полісу № АК/7506539 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях зазначив заяву про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року встановлено, що 01 серпня 2018 року о 08 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 по Мереф`янському шосе, 21А в м. Харкові не дотримався безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Джелі», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цією постановою дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, він притягнутий до адміністративної відповідальності - адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При таких обставинах, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2 .

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість), здійсненого ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зафіксовані пошкодження марки «Джелі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виготовлена ремонтна калькуляція № 18-177076 від 19 вересня 2018 року, відповідно до якої вартість ремонтних робіт з відновлення автомобілю складає 178487,36 грн.

Судом встановлено, що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Джелі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачу.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 статті 34 вказаного Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 3.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як вбачається з полісу № АК/7506539 від 14 листопада 2017 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

16 листопада 2018 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказаною заявою позивач погодився з вартістю відновлювального ремонту в сумі 97000 грн, та з тим, що розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено з вирахуванням величини фізичного зносу.

11 грудня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 97000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР089742 від 11.12.2018.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, установлений договором. При цьому страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору й не може перевищувати розміру реальних збитків (втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Як передбачено ст.1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст.29, п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів.

Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де:

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах ВС від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Таким чином, розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, визначається як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу. Тому надана позивачем калькуляція вартості ремонтних робіт, не може бути прийнята судом в якості доказу розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди у розмірі 178 487,36 грн.

При таких обставинах, суд не має можливості визначити розмір матеріальної шкоди, що не був покритий виплатою страхового відшкодування. Крім того, позивач не заявляє вимог про стягнення цього розміру з відповідача по справі.

Що стосується доводів позивача стягнення з відповідача компенсації вартості автомобіля за договором купівлі-продажу від 11 листопада 2014 року у зв`язку з економічною необґрунтованістю відновлювального ремонту - суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем не надано будь-яких документів, передбачених п. 30.1 ст. 30 цього Закону, які дають суду можливість визначити вартість транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Наданий позивачем договір купівлі-продажу № ЗК00405106 від 11 листопада 2014 року автомобіля, вартість якого визначена у розмірі 77000 грн - не є доказом вартості автомобіля станом на час дорожньо-транспортної пригоди.

Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості встановленого на автомобілі марки «Джелі», реєстраційний номер НОМЕР_2 , газобалонного обладнання, інформацію щодо його пошкодження або знищення. Також, не надано доказів завдання матеріальної шкоди у виді пошкодження телевізору під час дорожньо-транспортної пригоди, в акті огляду транспортного засобу відсутні застереження щодо знаходження в автомобілі будь-якого майна, якому завдані механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, позивачем не доведено розмір дійсної матеріальної шкоди, завданої з вини відповідача ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимоги. Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів у понесенні витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44.

Суддя: В.А. Єжов