Справа № 638/1741/20
Провадження № 2/638/2600/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Башинської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка Сергія Андрійовича про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, який двічі уточнювала, в обґрунтування якого зазначено, що з вини завідувача патологоанатомічним відділенням Шарапанюка С.А. вже пройшов восьмий місць як тіло її чоловіка , який помер, ОСОБА_3 знаходиться в морзі Харківського обласного бюро судових експертиз і вона не може його поховати. З вини завідувача і без її дозволу було почато патологоанатомічне дослідження трупу ОСОБА_3 , зроблене грубе втручання в труп та службове підроблення на користь колег, було закамуфльовано насильницьким шляхом стерилізацію (кастрацію) її чоловіка ОСОБА_3 , що стало підставою для закриття кримінального провадження, яке стосувалось вбивства її чоловіка. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

26.06.2020 відповідачем - завідувачем централізованим відділенням КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. Мещанінова» Шарапанюк С.А. подано відзив. У відзиві зазначено, що проти позову заперечує, позивачем не подано жодного доказу вчинення ним дій, які могли спричинити настання наслідків завданих неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичній особи. Слідчим відділом Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0002250, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. 22.11.2019 кримінальне провадження закрито. Харківською обласною адміністрацією було проведено клініко- експертну комісію. На підставі аналізу первинної медичної документації комісією зроблено висновок, що медичну допомогу чоловіку було надано своєчасно, у повному обсязі. Лікарями вірно встановлено діагноз і обрано тактику лікування та за життєвими показаннями проведено хірургічне лікування. У післяопераційному періоді було вчасно діагностовано ускладнення і проведено повторне оперативне втручання, фахівцями було заподіяно злоякісне захворювання крові, яке мало у післяопераційному періоду блискавичний перебіг, що стало причиною смерті. Всі докази викладені у позовній заяві громадянки ОСОБА_1 , побудовані на припущеннях та є необґрунтованими. Його вину після чисельних перевірок не було встановлено. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи проводити за його відсутності.

29.07.2020 позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, у якій викладені доводи аналогічні доводам, викладеним у позові.

07.08.2020 за клопотанням позивача з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР витребувано докази, а саме копію протоколу патологоанатомічного дослідження №556 від 10.06.2019.

14.08.2020 з КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР надійшла копія протоколу патолого-анатомічного дослідження №556.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач завідувачем централізованим відділенням КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. Мещанінова» Шарапанюк С.А. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач у своєму позові, з вини завідувача патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка С.А. було розпочато дослідження та було втручання в труп її чоловіка, через що вона позбавлена можливості поховати свого чоловіка. У зв`язку з чим позивач визначає відповідачем саме завідувача Шарапанюка С.А. та просить стягнути з нього моральну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Предметом позову у цій справі є стягнення коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди з завідувача патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка С.А .

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин, завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що 10.06.2019 о 10-50 год. відповідачем було розпочато патологоанатомічне дослідження трупу ОСОБА_3 та , на підставі поданої ОСОБА_1 заяви, цього ж дня о 11-20 проведення патологоанатомічного розтину зупинено та тіло померлого ОСОБА_3 передано до відділення №1 відділу судово- медичної експертизи трупів КЗОЗ Харківське обласне бюро судово- медичної експертизи трупів.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Оскільки позивач пред`явив позов до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка Сергія Андрійовича , який є неналежним відповідачем, з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача, тобто закладу, у якому працює Шарапанюк С.А. , хоча судом було роз`яснено право позивача щодо заявлення клопотання про залучення належного відповідача.

Як вбачається зі змісту ст. 51 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

Враховуючи те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а клопотання про його заміну не заявляв, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 7, 11,12, 13,19,47,48,51,51, 81, 133, 141, 158,175,263,264, 265 ЦПК, ст. ст. 23,280,1167,1172ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка Сергія Андрійовича про відшкодування шкоди - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ - І.В. СЕМІРЯД