ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2318/20 Справа № 209/1944/18 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" про визнання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС звернулося до суду з заявою, в якій просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 24.05.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у цивільній справі № 209/1944/18, провадження № 2/209/1096/18, про поновлення ОСОБА_1 на роботі в ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС на посаді оператора з диспетчерського обслуговування ліфтів (а.с.3-8).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року в задоволенні заяви - відмовлено (а.с.194-195).

В апеляційні скарзі ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву апелянта задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.05.2019 року по справі № 209/1944/18 про поновлення ОСОБА_1 на роботі в ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС на посаді оператора з диспетчерського обслуговування ліфтів (а.с.204-209).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.10.2018 року не містило посилання щодо обов`язкового його виконання в частині поновлення позивачки на роботі, що передбачено ст. 430 ЦПК України (а.с.108-113, т.1).

12 жовтня 2018 року ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС видано наказ № 115-к на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.10.2018 року, яким скасовано наказ № 69-К від 05.06.2018 року про звільнення ОСОБА_1 та поновлено на роботі ОСОБА_1 на посаді оператора з диспетчерського обслуговування ліфтів ТОВ АВС БІЛД СЕРВІС (а.с.9, т.2).

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.10.2018 року набрало законної сили 15.03.2019 року, після його перегляду в апеляційному порядку (а.с.144-149, т.1).

Лише додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.12.2018 року зазначене рішення суду першої інстанції від 11.10.2018 року було допущено до негайного виконання в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 (а.с.137, т.1).

Отже, саме з 07.12.2018 року рішення суду від 11.10.2018 року було допущено до негайного виконання.

Станом на час винесення роботодавцем наказу № 115-к від 12.10.2018 року про поновлення позивачки на роботі, вказане рішення не набрало законної сили.

Ураховуючи викладене, ухвалення рішення суду про поновлення на роботі не свідчить про наявність у працівника обов`язку про його негайне виконання в частині поновлення на роботі, яке не було допущено до негайного виконання та не набрало законної сили.

Вищезазначені висновки викладені також в постанові апеляційного суду від 01.10.2019 року та не спростовані письмовими поясненнями заявника наданими ним і лише є намаганням тлумачення норм права на свою користь.

Відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, оскільки заявником як в суді першої інстанції так і апеляційній інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та не доведено наявності правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа № 209/1944/18, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.05.2019 року в розумінні положень ст. 432 ЦПК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються виділеними матеріалами справи.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої п.1 ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВС БІЛД СЕРВІС" - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: