ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року

м. Харків

справа №638/12553/19

провадження № 22-ц/818/2176/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Маміної О.В.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 ,

-приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування збитків за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Аркатової К.В., в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПАТ «СК «УСК») про відшкодування збитків, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «СК «УСК» суму недоплаченого страхового відшкодування завданих збитків в розмірі 14 156,57 грн. та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «УСК» на користь ОСОБА_1 суму завданих збитків в розмірі 14 156,57 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «СК «УСК» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «УСК» відмовити, повернути ПАТ «СК «УСК» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги. В обгрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тому факту, що законом та полісом не передбачена солідарна відповідальність страховика, зважаючи на що, при ухвалюючи дане рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. ПАТ «СК «УСК» не вчиняло жодних спеціальних дій або бездіяльності по відношенню до страхувальника та інших учасників дорожньо-транспортної пригоди щодо завдання шкоди позивачу. Позивачем не було надано доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у ПАТ «СК «УСК» не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі. Страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який, в свою чергу, має бути платником ПДВ. Зважаючи на що, з ПАТ «СК «УСК» на користь ОСОБА_1 не може бути стягнутий розмір ПДВ.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 березня 2020 року відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 159).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні грошової компенсації зі ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не оскаржено, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під збитками необхідно розуміти фактичні витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, витрати вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. Позивачем сплачено вартість відновлювальних робіт в розмірі 98 340,00 грн., зважаючи на що, саме з ПАТ «СК «УСК» підлягає відшкодуванню залишок збитків в розмірі 14 156,57 грн.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 січня 2019 року в м. Харкові по пр. Науки, 29 сталась ДТП за участю транспортного засобу Глобус 533710, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen Gоlf, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 12).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 12).

ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП виконував службові обов`язки на посаді водія КПСПРБА м. Харкова «Шляхрембуд».

На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність КПСПРБА м. Харкова «Шляхрембуд» була застрахована в ПАТ «СК «УСК», ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., про що зазначено в полісі № АМ/6504989 (а.с. 27).

Відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вартість матеріального збитку становить 111 088,43 грн. (а.с. 14-17).

ФОП ОСОБА_3 виконані роботи по ремонту автомобіля Volkswagen Gоlf, державний номерний знак НОМЕР_2 , про що складено відповідний акт приймання- передачі виконаних робіт. Відповідно до даного акту ФОП ОСОБА_3 виконані ремонтні роботи вказаного автомобіля загальною вартістю 98 340,00 грн. (а.с. 25). Дана вартість також підтверджується товарним чеком № 217 від 10 квітня 2019 року (а.с. 26).

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «УСК» з заявою про виплату страхового відшкодування.

05 квітня 2019 року ПАТ «СК «УСК» сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 84 183,43 грн. (а.с. 56).

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «УСК» з вимогою щодо грошової доплати страхового відшкодування в розмірі 14 156,57 грн.

ПАТ «СК «УСК» повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення даної вимоги та перерахування на користь останнього доплати страхового відшкодування, оскільки страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану зі втратою товарної вартості транспортного засобу та податку на додану вартість (а.с. 57, 58).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу ОСОБА_1 про доплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вартість матеріального збитку становить 111 088,43 грн., проте, звернувшись до ПАТ «СК «УСК» позивач просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 98 340,00 грн., з яких, відповідно до зведених даних по розрахунку, 97 787,11 грн. - це вартість ремонту (а.с. 19). Втрата товарної вартості в розмірі 13 301,32 грн. до зазначеної грошової суми не входить. ОСОБА_1 у позові не просить стягнути розмір втрати товарної вартості.

При цьому сплачуючи на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 84 183,43 грн., ПАТ «СК «УСК» навіть не відшкодувало вартість ремонту, визначену у вищевказаному висновку.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України «Про страхування» (далі -ЗУ «Про страхування»), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1 та 9.4. ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. З ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що саме відноситься до шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, а саме: шкода, яка пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Даним законом встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої майну потерпілої особи страховиком, якщо цивільно-правову відповідальність винної особи у дорожньо-транспортній пригоді було застраховано у передбаченому законом порядку.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов`язаний: дотримуватися передбачених правиламидорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягай згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, та правильно застосований судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відносини, які виникають між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року №615.

Відповідно до розділу 5 даних Правил, порядок оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту КТЗ визначається договором. Оплата послуг, які виконуються за договором, рахунком-фактурою, нарядом-замовленням, накладною, квитанцією тощо, здійснюється замовником як у готівковій, так і безготівковій формах. Виконавець оформлює документ про витрати на виконання послуг, який підписується виконавцем і замовником і є невід`ємною частиною договору.

Документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

З акту виконаних робіт та товарного чеку вбачається, що позивачем фактично сплачено вартість ремонтних робіт у розмірі 98 340,00 грн., без урахування втратитоварної вартості, що становить 13 301,32 грн.

Сума, витрачена на ремонт пошкодженого автомобіля, вцілому відповідає вартості ремонтних робіт, визначених відповідно до висновку експерта.

Зазначена сума майнової шкоди не перевищує розміру страхового ліміту - 100 000 грн.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «СК «УСК» доплати страхового відшкодування (недоплаченої суми завданих збитків) в розмірі 14 156,57 грн.

Вимог про стягнення втрати товарного вигляду позивачем не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23. ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуальногоправа.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2019 року в частині задоволених позовних вимог - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук