Ухвала

Іменем України

20 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 740/695/14

провадження № 61-15237ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник - ОСОБА_2 , особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року у справі № 740/695/14, а саме Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на ТОВ «ФК «Горизонт».

Заява мотивована тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року у справі № 740/695/14 частково задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет iпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лiнiї вiд 21 липня 2011 року № НКЛ-2006826 та звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 98,5 кв. м, житловою площею 53,9 кв. м, та земельну ділянку загальною площею 0,0595 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель i споруд, що розташовані на АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах. Заборгованість за кредитним договором вiд 21 липня 2011 року № НКЛ-2006826 не погашена, а рішення суду залишається невиконаним.

28 жовтня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Горизонт» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав № 2067/К, згідно з умовами якого банк відступив, а ТОВ «ФК «Горизонт» набуло права вимоги за кредитним договором від 21 липня 2011 року № НКЛ-2006826.

Таким чином, відповідно до вимог статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» наявні підстави для заміни сторони у виконавчому проваджені.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, заяву ТОВ «ФК «Горизонт» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Горизонт» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року у справі № 740/695/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 квітня 2014 року провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито у зв`язку із смертю відповідача (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 квітня 2014 року в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за договором кредитної лiнiї вiд 21 липня 2011 року № НКЛ-2006826 у розмірі 202 862,20 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки у межах суми боргу за договором кредитної лінії, а саме житловий будинок загальною площею 98,5 кв. м, житловою площею 53,9 кв. м, що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, та земельну ділянку загальною площею 0,0595 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель i споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з додержанням вимог Закону України «Про іпотеку».

Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року і набрало законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерті.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції від 24 березня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/740/316/14, виданого 27 листопада 2014 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 2 028,62 грн закінчено у зв`язку із смертю боржника та припинено арешт майна боржника. Також закінчено виконавче провадження у зв`язку із смертю боржника і стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Горизонт», суди попередніх інстанцій, встановивши, що ПАТ «Дельта Банк» передало свої права кредитора ТОВ «ФК «Горизонт» за договором відступлення прав вимоги, правильно застосували наведені вище норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Верховний Суд відхиляє посилання заявника у касаційній скарзі на те, що виконавче провадження закінчене у зв`язку із смертю боржника, оскільки заміна стягувача може бути проведена на будь-якій стадії процесу, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був письмово повідомлений про відступлення права вимоги до нового кредитора, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки вказаний факт не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», стягувач - Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк», боржник - ОСОБА_2 , особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик