РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2020 рокуСправа №451/1714/19
Провадження № 2/451/451/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1714/19 за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дмитрів, Радехівського району Львівської області помер її батько ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , яке видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області 11 березня 2009 р. Після смерті батька залишилася спадщина земельна ділянка площею 2,0682 га на території Дмитрівської сільської Ради - Державний акт на право приватної власності на землю - серія ІІ-ЛВ № 076418 , виданий на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року. Акт зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №4304. Позивач являється спадкоємницею першої черги по закону після смерті батька. Спадщину прийняла за законом згідно ст. 549 ЦК Української PCP ( в редакції 1963 року) так як на день смерті батька ОСОБА_2 проживала спільно з ним за адресою в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Дмитрівської сільської Ради № 768 від 1 липня 2018 року. Крім позивача спадкоємців ні по закону ні по заповіту немає. Вона була єдина дитина в сім`ї, її мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше ніж батько - ОСОБА_2 . Фактично позивач прийняла спадщину після смерті батька, але не оформила своїх спадкових прав, а тому звернулася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців І.П. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме Державним актом на право приватної власності на землю, так як такий був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті і рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Оскільки в даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішене в судовому порядку шляхом визнання права власності на спірне майно в порядку спадкування. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,0682 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області та складається з п`яти земельних ділянок площею 0,0939 га, площею 0,2032 га та площею 0,04375 площею 0,2996 га та площею 1,0340 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задоволити, справу слухати без її участі (а.с.22).

Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.21).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим повторно 11 березня 2009 року відділом РАЦС РРУЮ Львівської області (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 03 березня 1988 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7).

Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого відділом ЗАГС Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області 2.02.1954 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 (а.с.9).

З копії Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 , виданого бюро ЗАГС Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області 13 листопада 1970 року, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Після одруження ОСОБА_4 присвоїла собі прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.10).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІ-ЛВ №076418, виданого 29.12.1999 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4304, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,0682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно довідки №768 від 17.07.2018 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Радехівського району, спадкодавець ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав і на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Від імені гр. ОСОБА_2 , виконкомом Дмитрівської сільської ради не посвідчувався заповіт. З ним на день смерті були зареєстровані наступні особи: дочка - ОСОБА_1 - 1954 року народження; зять - ОСОБА_5 - 1949 р. н. (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), внук - ОСОБА_7 - 1975 року народження; внучка - ОСОБА_8 - 1971 року народження (а.с.11).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_2 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну ділянку площею 2,0682 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської Ради Радехівського району Львівської області та складається з п`яти земельних ділянок площею 0,0939 га, площею 0,2032 га, площею 0,04375 га, площею 0,2996 га та площею 1,0340 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ), жительки АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кфмнаті 21 квітня 2020 року.