Справа № 663/1091/20
Провадження № 2-з/663/15/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначає, що звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист прав власності, в якій просить визнати недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , укладених 24.07.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та витребувати у ОСОБА_3 будівельні матеріали вигляді житлового будинку та земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Одночасно позивач надала заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на положення ст.ст.151-153 ЦПК України просить накласти арешт на земельну ділянку, житловий будинок по АДРЕСА_1 , зазначаючи, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до договору дарування від 03.09.2010 ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 08.04.2011 на підставі державного акту отримала у власність земельну ділянку під будинком площею 0,0554 га. На підставі відповідного повідомлення та відповідно до будівельного паспорта № НОМЕР_1 приступила до будівельних робіт по реконструкції вказаного житлового будинку, побудувавши на місці старого саманного будинку фундамент нового будинку, ганок, терасу та стіни першого поверху житлового будинку. На підставі довіреності, виданої Луцькою Т ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , останній уклав з ОСОБА_2 договори купівлі-продажу вже не існуючого старого саманного одноповерхового будинку та земельної ділянки під ним. Згідно з рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20.04.2017 вказані договори визнано недійсними, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за вказаною адресою. В період між винесенням рішення та набрання ним чинності, 09.06.2017 ОСОБА_2 ввів в експлуатацію та зареєстрував право власності на спірний будинок за собою. Позивач зверталася до суду з позовом про скасування незаконних реєстрацій на спірне майно за ОСОБА_2 та витребовувати спірне майно від ОСОБА_3 ; позов забезпечений не був. Під час розгляду справи в апеляційному суді їй стало відомо, що спірне майно продається, 16.07.2019 оголошення було розміщено на сайті «OLX» з розміщенням технічного паспорту житлового недобудованого будинку та телефоном ОСОБА_2 , що стало причиною для вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26.09.2019 на спірне майно накладено арешт.

З доданих до заяви скринів вбачається, що на сайті besplatka.ua 08.04.2020 розміщено оголошення про продаж спірного будинку та земельної ділянки.

ОСОБА_1 звернулася з позовом 21.04.2020.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у п.43 Рішення у справі «Шмалько проти України» зазначено, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Тобто, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи викладене, а також те, що між сторонами виник спір, предметом якого є визнання незаконними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, а також витребування їх на користь позивачки, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивачки, за захистом яких вона звернулася.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Накласти арешт на будинок та земельну ділянку площею 0,0554 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К. М. Шульга