Провадження №2/389/826/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_2 про визнання частково недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, визначення розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця», ОСОБА_2 , в якому просить визнати частково недійсними, в частині належності на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.11.1998 року, виданого Знам`янським відділком Одеської залізниці на підставі розпорядження №3953 від 30.11.1998 року та розпорядження Знам`янського відділку Одеської залізниці №3953 від 30.11.1998 року. Також просить визначити розмір часток співвласників квартири АДРЕСА_1 , що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.11.1998 року, виданого Знам`янським відділком Одеської залізниці на підставі розпорядження №3953 від 30.11.1998 року: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в розмірі 1/2 частки та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в розмірі Ѕ частки.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 , доводяться одна одній матір`ю і дочкою, і до певного часу проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 . Також до складу їх родини входив чоловік позивача ОСОБА_3 , який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира, в якій вони проживали, належала до відомчого житлового фонду Одеської залізниці. В 1998 році вона з дочкою ОСОБА_6 вирішили приватизувати вказане житло, у зв`язку з чим подали відповідні документи до органу приватизації. 30.11.1998 року Знам`янським відділком Одеської залізниці на підставі розпорядження від 30.11.1998 року №3953 їм було видане свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Обов`язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно до 01.01.2004 року не вимагалася і тому нами здійснена не була. На даний час, коли постало питання внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даних про власників цієї квартири та подальше нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу, виявлилося, що у вказаному вище свідоцтві №3953 від 30.11.1998 року зазначено про те, що квартира АДРЕСА_1 належить власниками ОСОБА_1 , а також членам її сім`ї ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який на той час вже був давно покійним. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року громадянам було надано право на отримання у приватну спільну (сумісну або часткову) власність житлових квартир, приміщень, тощо. Це право в рівних розмірах отримали наймачі житлових приміщень та члени їх сімей. Стаття 9 Цивільного кодексу УРСР у редакції 1962 року, що діяв на час виникнення вказаних правовідносин, прямо вказувала на правоздатність громадян, тобто здатність мати цивільні права і обовязки, яка виникала в момент народження і припинялася смертю. Стаття 48 вказаного кодексу передбачала недійсність правочину, шо не відповідав вимогам закону, в тому числі ущемлював особисті або майнові права неповнолітніх дітей. В статті 69 ЦК УРСР зазначено, що недійсність частини правочину не тягне за собою недійсності інших його частин, якщо можливо припустити, що правочин міг би бути здійснений і без включення недійсної його частини. Оскільки ОСОБА_3 помер ще у 1986 році, коли Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року ще не був прийнятий, а Україна входила до складу СPCP, в якому діяло законодавство, що взагалі не передбачало вининення права власності на житло в порядку приватизації, то свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 , видане органом приватизації- Знам`янським відділком Одеської залізниці нп підставі розпорядження від 30.11.1998 року №3953, як і саме розпорядження, на підставі якого воно видане, необхідно визнати рішенням суду недійсними в частині включення до складу членів сім`ї наймача ОСОБА_1 померлого ОСОБА_3 , який фізично не міг отримати у власність частку квартири. Визнання свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.11.1998 року та розпорядження Знам`янського відділку Одеської залізниці №3953 від 30.11.1998 року недійсними в частині належності частини житла на праві власності ОСОБА_3 дозволить припинити його право на частку у спільному сумісному майні та визначити розмір часток інших співласників вказаного вище нерухомого майна.

Крім того, позивач вказала, що логічним наслідком недійсності частини свідоцтва про право власності на житло №3953 від 30.11.1998 року, було б визначення судом часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_8 щодо яких це свідоцтво є дійсним. Таким чином, виходчи з положень ст.357 Цивільного кодексу України, що набрав чинності з 2004 року і діє на даний час, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлениий за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбанні (виготовленні, спорудженні) майна. Оскільки квартира АДРЕСА_1 придбана у власність позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_8 в порядку безоплатної приватизації в межах норми загальної площі 50,7 кв.м. (21 кв.м. на кожну особу +10 кв.м. на сім`ю), то їх частки в цьому спільному частковому майні є рівними, тобто по Ѕ , що позивач просить визначити рішенням суду.

Ухвалою від 03.01.2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 29.01.2020 року.

Ухвалою від 29.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.02.2020 року.

Ухвалою від 18.02.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребування судом додаткових доказів у справі, на 19.03.2020 року.

Ухвалою від 19.03.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з витребування судом додаткових доказів у справі, на 13.04.2020 року.

Позивач як і її представник - адвокат Перемот О.Г. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності з вирішенням позовних вимог у відповідності до чинного законодавства. При цьому, у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав та вказав, що у Знам`янському відділку Одеської залізниці не збереглися справи про приватизацію житлового фонду, до архіву вони також не передавалися, в тому числі і документи щодо приватизації позивачем та членами її сім`ї квартири АДРЕСА_1 . Залишився лише Журнал про приватизацію, в якому міститься запис про те, що ОСОБА_1 в порядку приватизації передано у власність вказну квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надіслала нотаріально завірену заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.1998 року Знам`янським відділком Одеської залізниці було видано свідоцтво №3953, яким посвідчується, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_3 . Квартиру приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Частки співвласників у свідоцтві про право власності на житло, яке є правоустановчим документом, не визначені(а.с. 7). Відповідно до Технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , квартира належить ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 відповідно до свідоцтва на право власності № НОМЕР_1 , виданого 30.11.1998 року на підставі розпорядження відділу приватизацію від 30.11.1998 року №3953 (а.с. 15-16). З витягу з Журналу про приватизацію житлового фонду Знам`янського відділку Одеської залізниці, наданого представником АТ «Українська залізниці» вбачається наявний запис по ДУ-8, Совхоз, під номером 3953-2, про передачу ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_1 (а.с. 37-38).

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 , виданим 28.10.1986 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області помер ОСОБА_3 (а.с.8). Відповідно до довідки Володимирівської сільської ради від 17.05.2019 року, померлий ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_3 з 1981 року по день смерті. На день смерті разом з померлим проживала його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою з 1981 року по 1986 рік. Син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за даною адресою з 1982 року по 1986 рік, прийомна дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за даною адресою з 1981 року по 1986 рік. Заповіт від імені ОСОБА_3 у сільській раді не посвідчувався (а.с. 14). Після смерті ОСОБА_3 , 13.11.1986 року було заведено спадкову справу №243, заяву про прийняття його спадщини подала дружина ОСОБА_1 та їй видано свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад останнього (а.с.65-68).

Зі свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 03.07.1982 року вбачається, що позивач та ОСОБА_3 з 03.07.1982 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Відповідач ОСОБА_11 доводиться позивачу дочкою, її дошлюбне прізвище - ОСОБА_12 . (а.с. 10,13).

Рішенням п`ятої сесії Володимирівської сільської ради від 17.02.2016 року №43-5/2016 року, вулицю Леніна в селі Володимирівка перейме новино на вулицю «Дружби».

Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, яка діяла на момент приватизації вищевказаної квартири) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповдіно до ч.ч.1-3 ст.8 вищевказаного Закону (в редакції, яка діяла на момент приватизації вищевказаної квартири) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктом 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.09.1992 №56 передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Судом встановлено, що на момент приватизації квартириАДРЕСА_1 , чоловік позивача ОСОБА_3 - помер, тобто в розумінінні ст.9 ЦК УРСР в редакції 1962 року, його правоздатність (здатність мати цівільні права і обов`язки), припинилася з моменту смерті.

Відповідно до ст.41 ЦК УРСР в редакції 1962 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Положеннями ст. 48 та ст. 60 ЦК УРСР в редакції 1962 року визначено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Частиною 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судом.

Таким чином, розпорядження та свідоцтво про право власності на житло від 30.11.1998 року за №3953, видані органом приватизації житла Знам`янським відділком Одеської залізниці, в частині належності ОСОБА_3 на праві власності частки спірного житла мають бути визнані частково недійсними та підлягають скасуванню в цій частині.

Разом цим, позовна вимога про визначення розміру часток співвласників квартири задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною, так як позивачем не доведено відсутність можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку як і наявність спору між нею та відповідачем ОСОБА_2 з приводу цього питання.

Судові витрати понесені позивачем за подання даного позову до суду, за клопотанням позивача, суд відносить на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись 4,12,13,81,89,141,206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_2 про визнання частково недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, визначення розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності, - задовольнити частково.

Визнати частково недійсними, в частині належності на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.11.1998 року, видане Знам`янським відділком Одеської залізниці на підставі розпорядження №3953 від 30.11.1998 року та Розпорядження Знам`янського відділку Одеської залізниці №3953 від 30.11.1998 року

У задоволенні іншої часнини позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84,170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», , місце знаходження місто Київ-150, вулиця Тверська, буд.5.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик