Справа № 727/8150/14-ц
Провадження № 6/727/116/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі - Горбан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання даного рішення суду Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист №727/8150/14-ц.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2018 року по даній справі замінено стягувача АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Однак при укладенні Договору № 194/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 09 лютого 2018 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вказаний виконавчий лист №727/8150/14-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не передавався до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно відповіді Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23 січня 2020 року №50815096, у відділі на виконанні перебував виконавчий лист №727/8150/14-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості та був повернутий стягувачу 13 червня 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив.

Зазначив, що АТ «Дельта Банк» як стягувач, виконавчий документ не передав заявнику для звернення його до виконання та місцезнаходження вказаного виконавчого листа невідоме, а втрата виконавчого листа позбавляє стягувача права на повторне звернення судового рішення до виконання.

Вказав, що вказане рішення суд не виконане, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні у відповідних органах державної виконавчої служби не перебуває та до суду не повертався, тобто оригінал виконавчого листа втрачено не вини стягувача, а тому просить поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №727/8150/14-ц та видати дублікат виконавчого листа.

В судове засідання представник заявника ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»не з`явився, при подачі до суду зазначеної заяви, просив розглянути справу без його участі.

Представник ПАТ «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Відносно цих вимог закону судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2014 рокустягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитною лінією №001-25503-020713 від 02 липня 2013 року заборгованість у сумі 30566 грн. 28 коп. та судовий збір в сумі 305 грн. 66 коп.

27 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист №727/8150/14-ц.

12 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ Донським В.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

13 червня 2017 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ Донським В.Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 червня 2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №727/8150/14-ц стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Із листа державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ Донського В.Б. від 23 січня 2020 року вбачається, що 13 червня 2017 року відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та направлено до ПАТ «Дельта Банк».

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін в одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

27 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист №727/8150/14-ц, а 13 червня 2017 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ Донським В.Б. винесено постанову про повернення цього виконавчого документа стягувану.

Оскільки з цього часу строк розпочав свій перебіг заново, то в силу вимог статей 22, 23 згаданого Закону стягувач повинен був повторно пред`явити виконавчі документи до виконання до 13 червня 2018 року.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404- VІІІ). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч.1 ст.329 ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документу суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року (заява №67534/01) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року).

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу є поважними, стягувачем не було отримано виконавчий документ, про повернення якого державним виконавцем була винесена відповідна постанова, а тому належить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання і направити заявнику для пред`явлення до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.260, 353-354, 431, 433, 446 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №727/8150/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитною лінією №001-25503-020713 від 02 липня 2013 року заборгованості у сумі 30566,28 грн.

Видати дублікат виконавчого листа №727/8150/14-ц, виданого 27 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівців, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитною лінією №001-25503-020713 від 02 липня 2013 року заборгованості у сумі 30566,28 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Л.В.ЯРЕМА