Справа №408/1966/19-ц
Провадження № 4-с/408/12/20
У Х В А Л А

23 жовтня 2020 року Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

з участю секретаря судового засідання Ришкової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому в смт. Біловодськ Луганської області скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімової Юлії Іванівни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімової Юлії Іванівни, посилаючись на наступне.

Біловодський районний суд Луганської області видав скаржнику виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь представника дітей аліментів на утримання ОСОБА_3 , 2012 р.н., опікуном якого є скаржник. Цей виконавчий лист скаржник направила для примусового виконання до Станично-Луганської державної виконавчої служби, однак виконавча служба повернула виконавчий документ 13 липня 2020 року без прийняття до виконання, керуючись п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вказавши, що виконавчий документ не відповідає вимогам закону, а саме не зазначено дата з якої належить розпочати утримання аліментів. Вважає, що виконавчий лист відповідає вимогам закону. А тому просить суд поновити строк оскарження рішення державного виконавця та скасувати рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу без її участі.

Представник відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) також в судове засідання не прибув, направив до суду заяву про розгляд без участі представника ДВС.

Суд, дослідивши надані докази приходить до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. а ч. 1, ч.2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Враховуючи наявність клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та викладені в ньому доводи, які ніким не спростовані, суд вважає їх достатніми для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та з метою забезпечення права особи на доступ до суду приходить до висновку про необхідність поновлення строку звернення до суду з даною скаргою.

Щодо вирішення скарги по суті суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) на користь законного представника дітей аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно, але не меншеніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконання вищевказаного рішення суду, ОСОБА_1 було видано виконавчий лист № 408/1966/19ц, який вона направила для примусового виконання до Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби.

09 липня 2020 року начальником Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімовою Юлією Іванівною було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі того, що виконавчий документ не відповідає п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі № 408/1966/19ц від 23 червня 2020 року, який видано Біловодським районним судом, не зазначено дата, з якої належить розпочати утримання аліментів.

Зазначене повідомлення було направлено на адресу стягувача.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя, а у ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У п. 6 ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Однак з аналізу положень ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що жодним пунктом або частиною ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, щоб в виконавчому листі повинно бути зазначено дату, з якої належить розпочати утримання аліментів, тому відсутність у виконавчому листі зазначених відомостей не є підставою для повернення виконавчого документу.

Крім того, суд зазначає, що п. 10 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімової Юлії Іванівни, прийняте в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09 липня 2020 року, стосовно виконавчого листа № 408/1966/19ц виданого 23 червня 2020 року Біловодським районним судом Луганської області, є неправомірним.

За ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи неправомірність рішення державного виконавця, суд вважає за необхідне зобов`язати його усунути порушення встановлені судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.77,78,447- 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімової Юлії Іванівни, в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 09 липня 2020 року, стосовно виконавчого листа № 408/1966/19ц виданого 23 червня 2020 року Біловодським районним судом Луганської області - неправомірним.

Скасувати рішення начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімової Юлії Іванівни, в формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 09 липня 2020 року, стосовно виконавчого листа № 408/1966/19ц виданого 23 червня 2020 року Біловодським районним судом Луганської області, та зобов`язати начальника відділу Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Алімову Юлію Іванівну усунути порушення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Суддя Г.В.Булгакова