Справа № 202/2445/18
Провадження № 2/202/93/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання - Кишковар Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.12.2015 між ПрАТ «Європейський страховий союз» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АЕ/5464538 відносно транспортного засобу Форд, д/н НОМЕР_1 (далі - ТЗ ). В подальшому, а саме 15.02.2016 ОСОБА_1 керуючи автомобілем Форд, д/н НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Решетилівській скоїла зіткнення з автомобілем КІА д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , тим самим порушила вимоги п.16.11, 2.1 ПДР (далі - ДТП). Внаслідок ДТП автомобілям були нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. В зв`язку із чим, ПрАТ «Європейський страховий союз» було проведено огляд транспортного засобу, складено звіт дослідження спеціаліста-автотоварознавця. Після чого ПрАТ «Європейський страховий союз» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн. на користь потерпілої сторони. В той же час, як вбачається із змісту полісу № АЕ/5464538, до особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу відноситься умова про не допуск керування ТЗ особам з водійським стажем менше 3 років та визначено коригуючий коефіцієнт К 4. Враховуючи, що водійський стаж відповідача на момент ДТП складав менше 3 років, ПрАТ «Європейський страховий союз» набув права, відповідно до ст. 38-1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на відшкодування з відповідача 50 % виплаченого страхового відшкодування, що складає 24 500,00 грн. 13.10.2017 між ПрАТ «Європейський страховий союз» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за договором страхування від 03.12.2015 № АЕ/5464538, укладеного між відповідачем та ПрАТ «Європейський страховий союз», за яким позивач набув право вимоги відшкодування у порядку регресу завданих збитків. Керуючись викладеним, представник позивача просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 500, 00 грн. (а.с. 1, 2).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого було зазначено таке. Договір страхування № АЕ/5464538 від 03.12.2015 (поліс) не містив у собі особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу щодо не допуску до керування ТЗ осіб з водійським стажем менше 3 років, що підтверджує оригінал полісу, а тому копія полісу надана стороною позивача де така відмітка наявна братися судом до уваги не може. Таким чином, відповідач вважав, що оскільки сфера використання забезпеченого транспортного засобу водійським стажем полісом не обмежувалась підстави для застосування більшого значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, відсутні. Окрім того, стороною відповідача було зазначено, що для розрахунку розміру страхового платежу було застосовано коригуючий коефіцієнт у розмірі більшому ніж будь-яке найменше із затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 на яку посилався п позивач у своєму позові (а.с. 66-67).

Представники сторін на своїх вимогах наполягали, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно із оригіналу Полісу АЕ № 5464538, діючого на момент 15.02.2016, ПрАТ «Європейський страховий союз» застраховано транспортний засіб Форд, д/н НОМЕР_1 , ліміт за шкоду майну - 50 000, 00 грн., розмір франшизи складає 1 000, 00 грн. В розділі особливих умов використання ТЗ відсутнє застереження щодо допущення до керування осіб з водійським стажем менше 3-х років або водійський стаж страхувальника менше 3-х років. Формула виведення базового платежу та коефіцієнтів, що застосовувались для розрахунку розміру страхового платежу містить інформацію про стаж страхувальника (К 4) - 1, 35 (а.с. 156).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 29.03.2016.

Вказаною постановою було встановлено, що 15.02.2016 близько 16-00 години у м. Дніпропетровська водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Форд, д/н НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Решетилівській, другорядній дорозі виїхала на перехрестя з вул. Калинової, головну дорогу, у разі чого скоїла зіткнення з рухавшись по вул. Калиновій з права на ліво за напрямком її руху автомобілем КІА д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , тим самим порушила вимоги п.16.11, 2.1 ПДР. Внаслідок ДТП автомобілям нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих людей немає (а.с. 13).

У відповідності до копії посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_8, останнє видано 16.04.2013.(а.с. 46).

17.02.2016 відповідач звернулась до ПрАТ «Європейський страховий союз» з повідомленням про ДТП, що сталось 15.02.2016 (а.с. 44).

У відповідності до копії звіту № 64-D/18/1 від 25.02.2016 матеріальний збиток завданий власнику ТЗ КІА д/н НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження складає 213 619, 13 грн. (а.с. 17-28).

21.04.2016 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз» з заявою на виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП (а.с. 16).

10.05.2016 ПрАТ «Європейський страховий союз» складено страховий акт № 355/16, за змістом якого було погоджено розмір страхового відшкодування у сумі 49 000, 00 грн. на користь потерпілої особи ОСОБА_3 . Окрім того, в акті погоджено інформацію про наявність підстав для регресу (наявність права регресивного позову), передбаченого п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 37).

У відповідності до копій платіжних доручень № № 18742 , 18762 , 18766 , 18900 ПрАТ «Європейський страховий союз» було здійснено платежі на загальну суму у розмірі 25 000, 00 грн. з призначенням платежу перер. стр. відшк., ОСОБА_3 (а.с. 39-43).

13.10.2017 між ПрАТ «Європейський страховий союз» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги за договором страхування від 03.12.2015, укладеним між відповідачем та ПрАТ «Європейський страховий союз», за яким товариство набуло право зворотної вимоги щодо відшкодування коштів в порядку регресу (а.с. 49-53).

Так, у Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст.7 закону). Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього закону (ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

При цьому, відповідно до визначення термінів у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Статтею 17 п. 17.2 зазначеного вище закону передбачено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Пунктом 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

У відповідності до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент ДТП та укладення договору страхування, крім іншого, затверджено такі коригуючи коефіцієнти: незалежно від водійського стажу (для страхувальників-фізичних осіб, у тому числі якщо водійський стаж страхувальника - фізичної особи менше 3 років - 1,27-1,76; 3 роки та більше (для страхувальників - фізичних осіб) - 1-1,76.

Проаналізувавши наданий стороною відповідача оригінал полісу АЕ/5464538, який було складено та підписано відповідачем та ПрАТ «Європейський страховий союз», суд приходить до висновку про безпідставність доводів сторони позивача, що договором страхування (полісом АЕ/5464538) було передбачено особливі умови використання ТЗ в частині не допуску керування ТЗ особам з водійським стажем менше 3 років, що спростовується змістом такого полісу.

При цьому, надана позивачем копія полісу АЕ/5464538, в якій наявна відмітка про наявність особливих умов використання ТЗ в частині не допуску керування ТЗ особам з водійським стажем менше 3 років, судом відхиляється з огляду на таке.

Так, вказана вище копія полісу за своїм змістом суперечить змісту викладеному в оригіналі документа (полісу АЕ/5464538) щодо наявності особливих умов.

Крім того, така копія надана не у повному обсязі, оскільки самий по собі поліс страхування - двосторонній документ, що підтверджується оригіналом полісу АЕ/5464538, тоді як надана позивачем копія одностороння. Додатково слід зазначити, що відмітка про наявність особливих умов, у вигляді слова «нет» навпроти такої особливої умови, що міститься у копії полісу нанесена іншим почерком порівняно з всією іншою інформацією, яка міститься у полісі.

Також, суд звертає увагу, що передумовою компенсування страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, відповідно до п. 38-1.1 статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є факт здійснення страхового відшкодування.

Між тим, дослідивши надані стороною позивача платіжні доручення на підтвердження здійснення страхового відшкодування, судом встановлено, що ПрАТ «Європейський страховий союз» було здійснено платежі на суму 25 000, 00 грн., тоді як за змістом страхового акту № 355/16, суму страхового відшкодування було погоджено у розмірі 49 000, 00 грн.

Таким чином, позивачем не було доведено жодним належним та допустимим доказом факту здійснення страхового відшкодування ПрАТ «Європейський страховий союз» саме у розмірі 49 000, 00 грн., отже, суд додатково приходить до висновку, про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 24 500, 00 грн. (50 відсотків виплаченого страхового відшкодування як зазначалось у позові), оскільки доказів відшкодування суми у розмірі 49 000,00 грн. суду надано не було.

Крім того, слід звернути увагу й на те, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Однак, як вбачається із платіжних доручень наданих позивачем в підтвердження відшкодування страхових виплат, останні містять інформацію перерахування коштів страхового відшкодування ОСОБА_3 , однак доказів набуття права вимоги особою ОСОБА_3 до ПрАТ «Європейський страховий союз» з виплати страхового відшкодування (доказів відшкодування суми шкоди на користь потерпілого, довіреності від потерпілої чи винної особи) та правомірності перерахування таких сум на користь такої особи, суду також надано не було.

Таким чином, у суду відсутні жодні належні докази правомірності дій ПрАТ «Європейський страховий союз» з перерахунку коштів відповідно до платіжних доручень № № 18742 , 18762 , 18766, 18900.

Крім вищевикладеного суд погоджується з доводами відповідача в частині зазначення в полісі страхування значення коригуючого коефіцієнта К 4 (стаж) в розмірі 1,35, оскільки такий розмір більший ніж будь-яке найменше із затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, практика Європейського суду з прав людини, як джерело права, притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що в задоволення позовних вимог необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 22, 990 ЦК України, ст. ст. 7, 9, 22 - 31, 35, 36 «Про страхування», ст. 38-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г.О. Кухтін