Провадження №2/521/853/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, в якому просить усунути їй, ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням площею 6,2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити нежитлове приміщення площею 6,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивачу на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У 2018 році в зв`язку зі збільшенням загальної площі вказаної квартири - з 61,6 кв. м., до 67,8 кв. м., за рахунок підсобного приміщення 6,2 кв. м., до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені зміни. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2018 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 67,8 кв. м., житловою площею 38,6 кв. м. Згідно з технічним паспортом від 10.10.2018 року квартира складається з трьох кімнат житловою площею 38,6 кв. м., кухні площею 6,6 кв. м., туалету 1,5 кв. м., ванної кімнати 3,2 кв. м., 2-ох коридорів 4,8 і 4,6 кв. м., вбудованої шафи 1,1 кв. м., та підсобного приміщення площею 6,2 кв. м., Позивач зазначає, що у 2019 році був здійснений поділ квартири на два самостійних об`єкта нерухомого майна. Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2019 року, індексний номер витягу 174489916, ОСОБА_1 , є власником нежитлового приміщення загальною площею 6,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 6, право власності на яке зареєстровано 18.07.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вказує, що незважаючи на те, що вона є власником вказаного нежитлового приміщення, вона не в змозі використовувати нежитлове приміщення на свій розсуд для задоволення своїх особистих потреб, оскільки відповідач самовільно зайняла належне їй на праві власності нежитлове приміщення загальною площею 6,2 кв. м., і незаконно використовує його для зберігання своїх особистих речей.

02.12.2020 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача зазначив, що у 2004 році за договором купівлі-продажу разом із матір`ю ОСОБА_3 та старшою дочкою ОСОБА_4 відповідач набула у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 96.6 кв. м., житловою площею 60.8 кв. м., Від попередніх власників разом із зазначеною квартирою у їх користування перейшла і прибудинкова підсобна нежила будівля сараю загальною площею 6,0 кв. м. 26.01.2016 року мати відповідача ОСОБА_3 належним чином закріпила право користування сараєм, уклавши з КП ЖКС «Хмельницький» договір № 158, за що щомісячно сплачувала встановлену договором плату. Представник відповідача зазначає, що наразі утриманням будинку займається ОСББ «ЗАПОРІЗЬКА 16», тому після смерті матері, на підставі рішення загальних зборів ОСББ «ЗАПОРІЗЬКА 16», право користування сараєм будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 6.0 кв. м., з інвентарним № 3 було закріплено за відповідачем ОСОБА_2 . Відтак, представник відповідача вважає, що сараєм в будинку АДРЕСА_3 загальною площею 6.0 кв. м.. з інвентарним № НОМЕР_1 ОСОБА_2 та її родина користуються на законних підставах. Крім того, представник ОСОБА_2 зазначив, що підсобного приміщення № 6 загальною площею 6,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_3 , яке за доводами ОСОБА_1 начебто самовільно зайнято ОСОБА_2 у натурі не має і ніколи не було. Фактично воно існує тільки на папері у правовстановлюючих документах позивача, отриманих внаслідок використання довідки та технічних паспортів з внесеними завідомо неправдивими відомостями.

Позивач та її представник у відкритому судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечував проти позову із посиланням на обставини, викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 27.06.1997 року ОСОБА_1 , придбала у власність квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на ТБ «ЦОБ». 04 липня 2002 року на підставі розпорядження № 492 Іллічівської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2002 року замість договору купівлі-продажу ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 кв. м., житловою площею 38,6 кв. м. (а. с. 6).

13.08.2002 року право власності на вказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_1 в ОМБТІ під № 295, стор.176, кн. 450 пр., що підтверджується штампом ОМБТІ на зворотній стороні свідоцтва про право власності.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2019 року, індексний номер витягу 174485306, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 кв. м., житловою площею 38,6 кв. м.; підстава виникнення права власності: технічний паспорт, виданий 06.03.2019, видавник: ФОП ОСОБА_5 ; висновок, виданий 06.03.2019, видавник: експерт ОСОБА_6 , свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 04.07.2002 року видавник: Іллічівська районна адміністрація Одеського міськвиконкому; довідка, видана 10.10.2018 року, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна, ФОП ОСОБА_5 (а. с. 14).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2019 року, індексний номер витягу 174489916, ОСОБА_1 , є власником нежитлового приміщення загальною площею 6,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 6, право власності на яке зареєстровано 19.07.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; підстава виникнення права власності: технічний паспорт, виданий 06.03.2019 року; висновок, виданий 06.03.2019 року, видавник експерт Гузєва І.А.; довідка, видана 10.10.2018 року, видавник: Інженер з інвентаризації нерухомого майна, ФОП ОСОБА_5 ; св.-во про право власності, видане 04.07.2002 року, видавник: Іллічівська районна адміністрація Одеського міськвиконкому (а.с.15).

Таким чином, право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 6,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення № 6 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2019 року.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем зайнято та використовується належне позивачу на праві приватної власності нежитлове приміщення загальною площею 6,2 кв. м.

По вказаному факту позивач звернулась до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі, на що 18.12.2018 року отримала відповідь з якої вбачається, що їй рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку, так як в даному зверненні вбачаються цивільно-правові відносини (а. с. 17).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із захистом права власності, а тому регулюються Главою 29 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Задовольняючи позов, суд критично ставиться до доводів представника відповідача про наявне у ОСОБА_2 право користування спірним нежитловим приміщенням, закріплене рішенням зборів співвласників будинку від 18.11.2018 року.

Так, під час розгляду справи було з`ясовано, що з 2004 по 2016 року спірним нежитловим приміщенням користувалася мати ОСОБА_2 . Вказані обставини були визнані сторонами в судовому засіданні 29.09.2020 року.

26 січня 2016 року між КП «ЖКС» Хмельницький та матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_3 укладено договір № 158 на користування сараєм площею 6,0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 62). Відповідно до п. 7 договору він діє до 26.01.2019 року та вважається пролонгованим на наступний строк, якщо ніхто із сторін за місяць до спливу строку дії договору письмово не повідомить про його розірвання.

Разом із цим, суд зауважує, що вказане нежитлове приміщення сараю перебуває у власності ОСОБА_1 , що унеможливлює пролонгацію договору № 158, та свідчить про відсутність правових підстав у ОСОБА_2 та її сім`ї на користування спірним нежитловим приміщенням.

Надана стороною відповідача копія довідки ОСББ «Запорізька 16» від 25.11.2019 року про те, що нежитлове підсобне приміщення (сарай) за інвентарним № 3 обліковується на балансі ОСББ «ЗАПОРІЗЬКА 16» та згідно рішення загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_3 від 18.11.2018 року знаходиться у користуванні члена ОСББ ОСОБА_2 , власниці квартири АДРЕСА_4 , не є належним та достатнім доказом на підтвердження правових підстав користування ОСОБА_2 спірним нежитловим приміщенням, оскільки само рішення загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_3 від 18.11.2018 року, яке стало підставою для видачі довідки, стороною відповідача суду не надано.

Доводи представника відповідача, стосовно внесених, на його думку, неправдивих відомостей, які стали підставою для реєстрації права власності позивача на вказане нежитлове приміщення, а також про відсутність нежитлового приміщення площею 6,2 кв. м. в натурі не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи і на висновки суду не впливають.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства у сукупності з встановленими обставинами у даній справі, суд вважає, що оскільки відповідач своїми діями створює перешкоди у вільному користуванні власністю позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приватною власністю задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням площею 6,2 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , звільнити нежитлове приміщення площею 6,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя: Ю.В. Тополева