Провадження № 2/185/1354/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 жовтня 2020 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шаповалової І.С.,
секретаря судового засідання Красножон О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з нерухомого майна, -
Позивачі звернулися до суду з позовом про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позову посилались на те, що позивачі є співвласниками квартири квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . На майно, яке за життя належало ОСОБА_4 накладено арешт за виконавчим листом 1-57 від 06.05.2009 року в інтересах стягувача ОСОБА_3 , який позивачі просять скасувати.
В судове засідання позивач не з`явилися, про слухання справи, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідча у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи сповіщений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі.
Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (актовий запис про смерть від 18.01.2018 року №98) (а.с.12).
Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №31101663 від 20 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , (а.с.13), яка належить по Ѕ частини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року (.а.с. 9-11).
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
За приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивачів, внаслідок чого ввони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.
Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна відсутні, виконавчий лист на виконанні відсутній, а дія арешту порушує права позивача, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляд зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити в повному обсязі.
Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладеному постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №31101663 від 20 грудня 2012 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви в розмірі 384, 40 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви в розмірі 384, 40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2020 року.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя І. С. Шаповалова