печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі: Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання ОСОБА_1 про направлення за підсудністю цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

07.10.2020 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про направлення цивільної справи за підсудністю, враховуючи, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши клопотання, перевіривши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства варто зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Так, дійсно відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Наряду з вказаним, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором надання кредиту.

Умовами вказаного договору, а саме п. 4.8 передбачено, що місцем виконання цього договору є місцезнаходження фінансової установи, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» - 01015, м.Київ, вул. Лейпцизька, 15 Б, пов.1; , що територіально знаходиться в Печерському районі м. Києва.

Частиною 8 статті 28 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відтак, звертаючись до Печерського районного суду м. Києва позивач скористався диспозитивною нормою ЦПК України, якою законодавцем останнього наділено правом на вибір підсудності при зверненні до суду з даним позовом, а тому підстави, з якими законодавець зумовлює направлення даної справи за підсудністю за місцем проживання відповідача відсутні та як наслідок у задоволенні клопотанні про направлення справи за підсудності відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-14, 30-32, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення за підсудністю цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні з дня отримання копії цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.10.2020.

Суддя Т.Г. Ільєва