Справа № 175/5033/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24.04.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати по справі.

У підтвердження своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «АУДІ - АЗ », д.н.з. НОМЕР_2 . 14 червня 2019 року о 15-00 на вулиці Донецьке шосе, в районі перехрестя з вулицею В.Сухомлинського в м. Дніпрі водій автомобіля «ГАЗ 2705-414» державний номерний знак НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_3 перед поворотом ліворуч та розворотом не зайняв вчасно відповідне крайнє положення не проїжджій частині, а також перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем «АУДІ -АЗ», яким керував батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення її автомобіль отримав механічні ушкодження, а їй, як власнику, спричинена матеріальна та моральна шкода.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , як зазначає позивач ОСОБА_1 , їй спричинена матеріальна шкода.

Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження №3316 від 25.07.2019 року, складеного судовим експертом Чернецьким М . В . , сума матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_1 відповідачем, складає 212256, 50 грн. Оскільки власником автомобіля ГАЗ 2705-414 д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 , є ОСОБА_4 , на думку позивача він також зобов`язаний відшкодувати спричинену шкоду.

Оскільки ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність, ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування в межах 100000 гривень. Невідшкодованою залишається сума 112256,50 гривень, яку зобов`язані відшкодувати відповідачі. Крім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водієм ОСОБА_3 була спричинена шкода її здоров`ю.

ОСОБА_1 , отримала закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку, забій правого колінного суглобу з підшкірною гематомою, забій м`яких тканин правої гомілки, після травматичний крововилив під кон`юнктиву правого ока. В зв`язку з травмуванням вона перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні лікарні з 18.06.2019р. до 5.07.2019р. та отримувала лікування за рахунок власних коштів. Вартість проведеного лікування складає 5740 грн. Крім цього, вона понесла витрати на транспортування пошкодженого автомобіля до місця стоянки в сумі 2600 грн.

Крім матеріальної, як зазначає позивач ОСОБА_1 , їй спричинена і значна моральна шкода. Під час ДТП в автомобілі «АУДІ АЗ» перебували вона та її батьки - ОСОБА_5 , що керував автомобілем та її мати, ОСОБА_2 . Вона отримала тілесні ушкодження, перебувала в лікарні. Наслідки дорожньо-транспортної пригоди відчуваються і сьогодні. ОСОБА_5 ще повністю не одужала та потребує продовження лікування. Батько переніс психологічний стрес. ОСОБА_1 пережила потрясіння і шоковий стан, переймаючись за життя та здоров`я батьків і за себе. Дорожно-транспортна пригода, що сталася з вини відповідача ОСОБА_3 значною мірою погіршила самопочуття батьків ОСОБА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного разу не зустрілися з ними і не тільки не вибачились за скоєне, але й не відшкодували ні матеріальної, ні моральної шкоди. Зазначені обставини порушують її звичний спосіб життя, викликають щоденні переживання і тривогу, спричинюють їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000,00 гривень.

ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.06.2019 року з вини водія ОСОБА_3 , отримала тілесні ушкодження , зокрема: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, рану в лобній області, гематому стегна, забій грудної клітини. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 14.06.2019 року по 21.06.2019 року. Купувала ліки за рахунок власних коштів, вартість яких склала 3096,24 грн. Крім матеріальної, як зазначає ОСОБА_5 , їй спричинена і значна моральна шкода. Вона пережила почуття страху, довго перебувала у стресовому стані після зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП, скоєного водієм ОСОБА_3 її здоров`я значно погіршилося. Вона продовжую лікування амбулаторно до сьогоднішнього дня, але відчутного покращення не настало. В такому стані вона перебуває протягом півроку, постійно відчуваючи біль від отриманих травм, не може нормально спати. ЇЇ рухливість обмежена, їй боляче ступати травмованою ногою. Вона не можу, як раніше, виконувати необхідні роботи по господарству, провідувати своїх родичів і друзів, часто їздити в гості до доньки, ходити у справах , їздити на відпочинок . Враховуючи наведені обставини, вона також просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористались.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 червня 2019 року о 15-00 год. на вул. Донецьке шосе в районі перехрестя з вул. Василя Сухомлинського Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «ГАЗ 2705-414» державний номерний знак НОМЕР_3 , перед поворотом ліворуч та розворотом не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїзній частині, а також перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ауді державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_1 , який рухався ліворуч у попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Виходячи з даної норми Закону, суд вважає, що позовні вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача ОСОБА_4 , який є власником автомобіля «ГАЗ 2705-414» державний номерний знак НОМЕР_3 , не мають законного обґрунтування, оскільки за володільцем джерела підвищеної небезпеки на час скоєння ДТП, був відповідач ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №3316 від 25.07.2019 року, складеного судовим експертом Чернецьким М.В., вартість матеріального збитку заподіяного з технічної точки зору, власнику автомобіля Audi A3 д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 14.06.2019 року від ДТП складає 212256,50 грн.

Як зазначають позивачі у своєму позові, оскільки ОСОБА_3 застрахував свою відповідальність (вказані обставини підтверджуються даними МТСБУ, які знаходяться у відкритому доступі в мережі інтернет), ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування в межах 100 000 тисяч гривень.

Ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Стаття 6 цього закону встановлює, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Стаття 22 вказаного закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Таким чином, норми вказаного Закону регулюють, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц

Положення ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позивачами не доведені їх позовні вимоги, оскільки суд позбавлений можливості встановити фактичний розмір виплаченого страхового відшкодування шкоди, завданої майну потерпілої та шкоди, завданої здоров`ю потерпілих, встановити ліміт страхової відповідальності, встановити чи звертались останні до страхової компанії щодо відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілих, моральної шкоди та чи була компенсована шкода, заподіяна здоров`ю позивачів та її розмір.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12,81,133,144,263-265,274-279 ЦПК України, ст.ст. 1166,1188 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя