Справа № 385/249/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області з Гайворонського районного суду Кіровоградської області передано за підсудністю цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - служба у справах дітей Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначалося, що сторони перебували у шлюбі, який

21 червня 2019 року розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають сина, який залишився проживати з відповідачем в с. Червоне Гайворонського району Кіровоградської області. Позивач бажає щоб син проживав з нею. Для цього в будинку батьків створені всі умови для проживання та нормального розвитку дитини. На даний час батьки придбали позивачу квартиру у м. Умані Черкаської області і остання планує переїхати туди на постійне місце проживання разом з сином, але для того, щоб зареєструвати сина у вказаній квартирі та влаштувати в дитячий садок необхідна згода батька - відповідача, яку останній не надає. З огляду на викладене, позивач просила суд визначити місце проживання дитини з нею.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився у зв`язку з перебуванням закордоном на роботі за контрактом. Однак останній обізнаний про розгляд справи, оскільки повідомляв суд про перебування закордоном та подавав до суду клопотання про зупинення розгляду справи, у задоволенні якого ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2020 року відмовлено.

Представник третьої особи також у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Беручи до уваги, що відповідач не був позбавлений можливості залучити до участі свого представника, однак таким правом не скористався, виходячи з необхідності захисту прав і законних інтересів дитини, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Сторони є батьками дитини - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження від 28 листопада 2017 року серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року у справі № 385/1836/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 6-7).

Дитина проживає і зареєстрована разом з матір`ю - позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками Червоненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області від 25 жовтня 2018 року № 426/87 (а.с. 10), від 15 жовтня 2019 року (а.с. 11), від 10 березня 2020 року № 104 (а.с. 8).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача від 10 березня

2020 року вбачається, що сім`я проживає разом з батьками в батьківському будинку, де є всі необхідні для проживання меблі, продукти харчування, одяг, білизна, посуд; у дитини є окрема кімната, достатня кількість іграшок; біля будинку є надвірні та підсобні приміщення (а.с. 12).

Згідно з довідкою-характеристикою від 11 березня 2020 року № 106, наданою Червоненською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, позивач за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе позитивно; на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною трьохрічного віку; у громадських місцях веде себе адекватно; з мешканцями села не конфліктує; спиртними напоями не зловживає; скарг на неї до виконкому сільської ради не надходило (а.с. 9).

Відповідно до висновку Гайворонської РДА Кіровоградської області від 19 червня 2020 року № 01-37/26/12 заперечення щодо проживання дитини з матір`ю, тобто позивачем, відсутні (а.с. 114).

Зі змісту ст. 141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною 1 ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього; кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків; батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

В принципі 7 Декларації прав дитини вказано, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність полягає насамперед на її батьках.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

У ч. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції, ст. 161 СК України,

ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини в даному випадку.

Таким чином, враховуючи, що під час судового розгляду встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, тобто позивачем, не суперечитиме інтересам дитини, беручи перебування батька, тобто відповідача, закордоном, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 259-261 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцятии днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай