Справа № 404/5727/19
Номер провадження 2/404/1483/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів, просив стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати у розмірі 6086,50 грн. та три проценти річних, що складають 1836,83 грн., 992, 88 доларів США та 387, 22 євро, а також понесені ним судові витрати по справі.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 26 липня 2008 року позивач на виконання усної угоди між ним та відповідачем передав останньому в якості завдатку за автомобіль Камаз 5511, грошові кошти у розмірі 18500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США, які прийняв ОСОБА_2 про що свідчить розписка.

У зв`язку з припиненням зобов`язання до початку його виконання сторони домовились про повернення попередньо сплачених в якості завдатку грошових коштів і відповідач зобов`язався повернути зазначені у розписці від 26 липня 2008 року грошові кошти до 01 січня 2010 року.

31 січня 2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда по справі № 2-3905/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ухвалено рішення про стягнення суми завдатку в розмірі 18500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США, яке набрало законної сили.

ОСОБА_2 до 01 січня 2010 року зобов`язаний був повернути позивачу грошові кошти у розмірі 18500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США, але станом на день подання позову їх не повернув, а отже позивач вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Розрахунок інфляційних втрат, з урахуванням позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Вищого господарського суду України, здійснюється за період з січня 2016 року по липень 2019 року по відношенню до суми боргу у національній валюті у розмірі 18500 грн. та складає 6086 грн. 50 коп.

Три проценти річних рахуються з 01 січня 2010 року по 31 липня 2019 року включно від всієї суми боргу: 18500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США і складають, відповідно 1836 грн. 83 коп., 992,88 доларів США та 387,22 євро.

Вказано, що у зв`язку з необхідністю захисту своїх прав та інтересів, позивач був змушений звернутись за правовою допомогою. З цією метою 20 вересня 2018 року між ним та адвокатом Рижовим С.Є. укладено договір про надання правничої допомоги № 1548-Р/18, на виконання якого позивачем сплачено 10 000 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

26 липня 2008 року ОСОБА_2 було прийнято завдаток у розмірі 18 500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США за автомобіль Камаз 5511 в сумі загальної вартості автомобіля. Даний факт підтверджується розпискою від 26 липня 2008 року.

Розпискою від 11 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була зафіксована домовленість про повернення попередньо сплачених в якості завдатку у зв`язку з припиненням зобов`язання до початку його виконання. ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти до 01 січня 2010 року.

Встановлено, що в зазначеній в розписці термін відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 січня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завдатку в розмірі 18500 грн., 3900 євро, 10 000 доларів США. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачем, у розмірі 1551 грн. 63 коп., з яких: державне мито 1431 грн. 63 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 700 грн. витрат на правову допомогу. Рішення суду набрало законної сили.

Звертаючись з вищезазначеною позовною заявою позивач наголошує на тому, що станом на день подання позову до суду відповідач не повернув кошти, а отже у нього виникло право на стягнення сум інфляційних нарахувань та процентів річних.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням коштів за розпискою, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Крім того, правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми завдатку, яке відповідач не виконав, не припиняє правовідносин сторін та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується судовими рішеннями, це грошове зобов`язання не виконано, тому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України він має відшкодувати позивачу інфляційні втрати та сплатити 3 % річних.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов висновку про те, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням суми завдатку, яке не виконано у повному обсязі, тому відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, має сплатити позивачу інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційні втрати складають 6086 грн. 50 коп., три проценти річних від суми бору становить 1836 грн. 83 коп., 992, 88 доларів США та 387, 22 євро.

Розрахунок 3 % річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*n>V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - 3 %, D - кількість днів у році, 100 - 100 %.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) * Q>/ DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100 %.

Суд погоджується з наданим розрахунком позивача, відповідачем власного розрахунку суду не надано.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 6 086 грн. 50 коп. та три проценти річних в розмірі 1836 грн. 83 коп., 992, 88 доларів США та 387, 22 євро.

Доказів, які спростовують позовні вимоги стороною відповідача суду не надано.

Таким чином суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.137, 138, 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Факт понесення даних витрат підтверджено позивачем відповідними документами (квитанцією до прибуткового касового ордера, договором про надання правової допомоги, ордером).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 274-279, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 6 086 грн. 50 коп. та три проценти річних в розмірі 1836 грн. 83 коп., 992, 88 доларів США та 387, 22 євро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 23.10.2020 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда