Справа №442/1487/20
Провадження №2/442/654/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що 18.02.2006 року уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує на те, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. В результаті цього виникали непорозуміння і сварки. Їхній шлюб носить формальний характер, оскільки шлюбні відносини фактично припинені з 2017 року, разом не проживають. Примирення між ними неможливе, а подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Крім цього, відповідач не надає кошти на утримання дітей, які проживають разом з нею та перебувають повністю на її утриманні, чим ставить сім`ю у важке матеріальне становище.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Адвокат позивача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_1 . Позов підтримала та просила його задоволити, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованою поштовою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання позивача будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого припинилось між сторонами почуття взаємної любові, поваги та дружби, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше його збереження суперечить її інтересам, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, тому відповідно рішення суду в цій частині підлягає до задоволення.

Разом з тим, згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Батьки повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частинах, тому суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі повинен становити половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов`язані з їхнім фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1109,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити їм прожитковий мінімум, визначений державою. Доказів на підтвердження доходу відповідача позивачем суду надано не було.

Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись 4,7,10, 43, 81, 102, 113, 141, 263-266 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІПН невідомо), укладений 18.02.2006 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайоного управління юстиції Львівської області, актовий запис №72.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишається на прізвищі, обраному під час державної реєстрації шлюбу.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІПН не відомо) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1109,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.03.2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 840,80 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Медведик Л.О.