31.03.2020 Справа № 756/4144/20
Справа № 756/4144/20
Провадження № 2/756/3860/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ради представників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016» в особі Голови ради представників Шуляка Олега Степановича , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016», про визнання загальних позачергових зборів співвласників такими, що не відбулися та визнання рішення загальних зборів співвласників недійсним, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Ради представників ОСББ «ОАЗИС 2016» в особі Голови ради представників Шуляка О. С., третя особа ОСББ «ОАЗИС 2016», про визнання загальних позачергових зборів співвласників такими, що не відбулися та визнання рішення загальних зборів співвласників недійсним.

Перевіривши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить суд визнати загальні позачергові збори співвласників ОСББ «ОАЗИС 2016», що проведені 19.03.2020 року на спортивному майданчику за адресою: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 8, корпус 5 такими, що не відбулися, визнати недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ОАЗИС 2016» від 19.03.2020 року, яке оформлене у вигляді протоколу загальних зборів ОСББ «ОАЗИС 2016» від 19.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що спірні збори ОСББ «ОАЗИС 2016» проведені з порушенням порядку їх проведення та визначення кількості голосів, порушено право позивачки через свого представника взяти участь у позачергових загальних зборах, дізнатись про підстави внесення тих чи інших осіб до складу правління, ради представників та ревізійної комісії, висловити свої пропозиції, застереження та в загальному проголосувати.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Під терміном «судом, встановленим законом» у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який суд, утворений безпосередньо на підставі закону та який діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції (справи «Coeme та інші проти Бельгії», «Gurov проти Молдови», «Олександр Волков проти України», «DMD Group A.S. проти Словаччини»).

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 19 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому сторонами в господарському процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

Так, указаною нормою передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, стороною у господарському процесі може бути і фізична особа, яка не є підприємцем.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена у ст. 20 ГПК України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно термінів, визначених у ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Отже, закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання.

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (ч. 1 ст. 98 та ч. 1 ст. 99 ЦК України).

Оскільки позивачка є власницею нерухомості у приміщеннях, яке обслуговує відповідач, а спір стосується захисту її права як співвласника майна на управління цим об`єднанням, порушеного, на її думку, спірними зборами ОСББ, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 06.02.2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 12-1272апп18), 02.10.2019 року 510/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19).

Враховуючи викладене вище, позов ОСОБА_1 до Ради представників ОСББ «ОАЗИС 2016» в особі Голови ради представників Шуляка О.С ., третя особа ОСББ «ОАЗИС 2016», про визнання загальних позачергових зборів співвласників такими, що не відбулися та визнання рішення загальних зборів співвласників недійсним не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 19, 186, 260, 261 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради представників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016» в особі Голови ради представників Шуляка Олега Степановича, третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016», про визнання загальних позачергових зборів співвласників такими, що не відбулися та визнання рішення загальних зборів співвласників недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя