Дата документу 27.04.2020 Справа № 333/1639/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1639/19
Провадження №22-ц/807/1328/20
Головуючий в 1-й інстанції - Наумова І.Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 30 січня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на малолітню дитину ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

У березня 2019 року позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і відізвати виконавчі листи, видані на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2012 року та на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2019 року роз`єднані позовні вимоги по цивільній справі № 333/1639/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги до ОСОБА_2 позивач мотивує тим, що він з 28.04.2006 року по 12.06.2013 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого він має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. З 08.07.2014 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого він має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач вказує, що на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2014 р., постанови Запорізького апеляційного суду від 18.01.2019 р. він має грошові зобов`язання перед колишньою дружиною ОСОБА_2 на загальну суму у розмірі 53574,49 грн. Внаслідок досягнення максимального розміру відрахувань по виконавчим листам по аліментним зобов`язанням, інші стягнення по зобов`язанням перед ОСОБА_2 не проводяться. Позивач вважає, що дані обставини вказують, на погіршення його майнового стану. В зв`язку з вищевказаним, позивач просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2012 року, та стягувати з нього в подальшому аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відізвати виконавчий лист виданий на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2012 р. про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його доходу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на малолітню дитину ОСОБА_3 , - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що з часу присудження аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 змінився матеріальний стан позивача, і наразі у зв`язку зі стягненням аліментів на двох дітей, він не має можливості виконувати інші грошові зобов`язання. Вказані обставини, на думку скаржника, є підставою для зменшення стягуваних аліментів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі та є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 9) та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №812/5593/12 від 07.09.2012 року (а.с.10) присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач з 08.07.2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого він має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження (а.с. 12) та копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/8937/14-ц від 24.12.2014 року (а.с.13) присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи з 13.11.2014 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2014 р. задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнано транспортний засіб спільним майном подружжя, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля в сумі 27815 грн. (а.с. 15)

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.01.2019 р. по справі №333/794/18, якою скасоване рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, та ухвалено нове про задоволення даного позову. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 2418 грн. 49 коп.; інфляційні втрати у розмірі 21579 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. (а.с. 16-18). Даною постановою Запорізького апеляційного суду також було враховано наявність виконавчих листів по вищезазначеним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2012 року, від 24.12.2014 року та від 20.05.2014 р.

Відповідно до довідок КП «ВОДОКАНАЛ» (місця роботи позивача) від 12.03.2019 р., 20.02.2019 р. (а.с.19-21) на виконанні в бухгалтерії КП «Водоканал» знаходиться:

-виконавчий лист №812/5593 від 18.09.2012 р., виданий Комунарським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до досягнення повноліття;

-постанова ВП №45556571 від 01.12.2014 р. за виконавчим листом №333/4981/13-ц від 11.11.2014 р. про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Згідно постанови ВП №45556571 сума боргу на користь ОСОБА_2 становить 27815,00 грн., витрати на організацію та приведення виконавчих дій становить 155,20 грн., виконавчий збір - 2781,50 грн. Згідно постанови ВП №45556571 із заробітної плати ОСОБА_1 утримана та перерахована заборгованість платіжним дорученням №6003 від 16.01.2015 на суму 942.84 грн.;

-постанова №45856092 від 13.01.2015 р. за виконавчим листом №333/8937/14-ц від 06.01.2015 р. виданим Комунарським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття та коштів на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років у розмірі 1/6 заробітної плати щомісячно. На даний час за вказаним виконавчим документом проводяться стягнення у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно.

Згідно листа Олександрівського ВДВС від 22.01.2015 р. за вих.655/4 в першу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів. Після повної виплати поточних платежів задовольняються вимоги щодо постанови ВП №45556571 від 01.12.2014 р. до виконавчого листа №333/4981/13-ц від 11.11.2014 р. про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 27815.00 грн. та держави у розмірі 2936,70 грн.; розмір стягнення за постановою становить: 20% заробітної плати щомісячно. На даний момент загальний розмір утриманих із заробітної плати ОСОБА_1 аліментів становить 50 % .

За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року у справі №333/8937/14-ц. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/8 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, яке повинно враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дітей позивача не перевищує встановлений законом максимальний розмір відрахувань. За таких обставин, позивачем не доведені обставини, які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного стану, або що існують інші поважні причини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з його на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2012 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано дійшов висновку, щодо недоведеності позовних вимог.

Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З червня 2017 року припинено стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_4 у зв`язку з досягненням дитиною ОСОБА_5 трьох років. Крім того, за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2014 року у справі №333/8937/14-ц до 1/8 частини заробітної плати на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, доведеною є обставина зменшення розміру грошових зобов`язань позивача за виконавчими документами, що спростовує доводи апеляційної скарги, з приводу погіршення матеріального становища.

Інших доказів зміни свого матеріального стану, сімейного стану та стану здоров`я, позивачем не надано, як і не встановлено в судовому засіданні обставин, що впливають на змогу позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повна постанова складена 27 квітня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков