Провадження №2/242/261/20
Справа №242/7401/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач 26.12.2019 року звернулась до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02 червня 1995 року, зареєстрованого 387. За життя спадкодавець залишила заповіт на ім`я спадкоємця. Позивач зазначала, що вона звернулася до нотаріальної контори та нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини та не надала оригінал правовстановлюючих документів. Позивач вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки починаючи з 02.07.2014 року вона проживала із бабусею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , та вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі. Просила суд визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 24.01.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року закрито підготовче засідання.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача Української міської радиу судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суд заяву в якій просила розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29.08.2017 року виконавчим комітетом Української міської ради м. Селидове Донецької області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина яка складається з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Зазначені дії свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, та ці дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини та вчинили дії передбачені ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.

Крім того, згідно з положеннями статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Так, при вирішенні справ даної категорії суд має встановити:

- місце відкриття спадщини;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі відповідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що за життя ОСОБА_2 залишила на її ім`я заповіт та вона є такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки починаючи з 02.07.2014 року вона проживала із бабусею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, до позовної заяви не надано належним та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та те, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт на її ім`я, що в своє чергу ставить під сумнів ту обставину, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 як за заповітом, так і за законом.

Постановою державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори від 22.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні нотаріальних дій та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . Також, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не зверталася у встановлений законодавством строк шість місяців, і не є особою визначеною ст.1268 ЦК України, а тому є такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

Позивачем на підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем не надано належних та допустимих доказів. З копії паспорту серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а тому вона не є такою, що фактично прийняла спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Також, позивачем не надано рішення суду, яким встановлено додатковий строк для прийняття спадщини.

Крім того, позивач у судове засідання не з`явилася, із клопотанням про витребування у нотаріальної контори інформації щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду не зверталася, що позбавляє суд перевірити обставини, що підлягають доказуванню у даній справі, зокрема місце відкриття спадщини та коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

У зв`язку з неявкою позивача до суду, суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, що підлягають доказуванню у повному обсязі, визначити коло учасників справи, зокрема встановити особу, яка звернулася до суду, та коло відповідачів у справі, а також чи є позивач спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом або за законом, та відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачу її процесуальні права та обов`язки, та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст.ст. 76,77 ЦПК України докази та оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Української міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов