Справа № 464/752/20
пр.№ 2/464/638/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 096 грн. 29 коп. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 04.08.2001 до 02.11.2018 перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 22.05.2017 донька навчається на денній формі навчання у відокремленому структурному підрозділі Технологічного коледжу Львівського національного університету «Львівська політехніка» за спеціальністю «Комп`ютерні науки», а відтак потребує матеріальної допомоги, яку вона, як мати, самостійно не в змозі надати, так як отримує мінімальну заробітну плату, при цьому, в добровільному порядку відповідач не відшкодовує додаткові витрати на утримання дитини. У зв`язку з вступом дитини у вищевказаний навчальний заклад позивачем укладено контракт та до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку сплачено кошти у розмірі 16 192,59 грн., половину вартості яких просить стягнути з відповідача.

Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій позов підтримала, просила суд такий задовольнити, а розгляд справи здійснювати за її відсутності. Заперечень проти заочного розгляду справи від позивача не надійшло.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.06.2007 вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 , 1970 р.н., в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20.01.2020 вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 07.10.2019 і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років.

Відповідно до довідки №693 від 20.09.2019, виданої відокремленим структурним підрозділом Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка», ОСОБА_3 з 01.09.2017 навчається у вказаному закладі, термін навчання до 30.06.2021.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

При цьому, правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України) на відміну від правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Разом з тим, суд прийшов до переконання, що позивачем у період з 22.05.2017 до 14.01.2019 понесено саме додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , пов`язані з навчанням у Технологічному коледжі ЛНУ «Львівська політехніка» на денній формі навчання, оскільки такі витрати понесені до досягнення дитиною повноліття, а відтак до правовідносини, що склались між сторонами, необхідно застосувати норми ч.1 ст. 185 СК України.

З наданих суду доказів встановлено, що 22.05.2017 між позивачем ОСОБА_1 та ВСП Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» укладено договір про надання освітніх послуг №1463, зокрема, про підготовку ОСОБА_4 до вступу до вищих навчальних закладів та зовнішнього незалежного оцінювання.

Так, відповідно до квитанції № ПН1865 від 22.05.2017 ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання на підготовчих курсах Технічного коледжу НУ «Львівська політехніка» у розмірі 1 192, 59 грн.

Окрім цього, 31.07.2017 між позивачем ОСОБА_1 та ВСП Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» укладено договір № 32 про надання освітніх послуг ОСОБА_3 за спеціальністю «Комп`ютерні науки», відповідно до умов якого, загальна вартість освітніх послуг становить 30 000 грн., із визначенням щосеместрової оплати у розмірі 3 750 грн.

Як на підтвердження вартості понесених позивачем витрат за надання освітніх послуг доньці, надано квитанції №181 від 15.08.2018, №27 від 14.08.2017, №1 від 06.07.2019 та №56 від 14.01.2019, на загальну суму 15 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача половину вартості додаткових витрат, понесених у зв`язку із навчанням у навчальному закладі доньки до досягнення нею повноліття, що становить 8 096,29 грн.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. 185 Сімейного Кодексу України, статтями 2, 141, 223, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ) понесені додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 8 096 (вісім тисяч дев`яносто шість) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий Дулебко Н.І.