20.10.2020 Справа № 756/5627/15-ц
Справа пр. №4-с/756/41/20
ун. №756/5627/15-ц
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, -

в с т а н о в и в:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. (до зміни прізвища - Вольф Т.Л. ).

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. здійснюється виконавче провадження №58361602 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ АБ "Укргазбанк" за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №08/07/840, що складається з заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у сумі 105912,90 доларів США, пені у сумі 105008,80 грн, комісії у сумі 32895,30 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її з прилюдних торгів за початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 730300,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 04 липня 2019 року про опис та арешт майна (коштів) боржника описано квартиру АДРЕСА_1 та накладено на неї арешт. Відповідальним зберігачем майна боржника призначено представника стягувача ПАТ АБ "Укргазбанк" Пархомчука С.В.

Як стверджував ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. при проведенні опису і арешту квартири АДРЕСА_1 порушила його право на участь у цих виконавчих діях. Також боржник вказав на те, що приватний виконавець не мала права проводити опис і арешт належної йому квартири, встановлюючи розмір її приміщень, її загальну та житлову площу, які не визначені рішенням суду.

Також боржник зазначив, що суб`єктом оскарження винесено постанову від 04 липня 2019 року без проведення опису квартири АДРЕСА_1 . Так, згаданий об`єкт нерухомості не був оглянутий приватним виконавцем, не проведено його обміри, а дані про розміри приміщень квартири та її площа, вказана в оскаржуваній постанові, не відповідає дійсності.

Окрім цього, на думку боржника, повноваження з виконання рішень судів про звернення стягнення на предмет іпотеки покладені виключно на державних виконавців.

З цих підстав заявник просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. щодо здійснення опису і арешту квартири АДРЕСА_1 та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 04 липня 2019 року, винесену у рамках виконавчого провадження №58361602; визнати неправомірним та скасувати рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 04 липня 2019 року у виконавчому провадженні №58361602 про встановлення обмеження права користування квартирою АДРЕСА_1 та призначення відповідальним зберігачем майна представника стягувача ПАТ АБ "Укргазбанк" Пархомчука С.В.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 20 жовтня 2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

За приписами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Крім того, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч. 3 ст. 128 ЦПК України).

Згідно з нормою п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Нормою ч. 1 ст. 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Про судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 19 березня 2020 року, заявник ОСОБА_1 повідомлявся шляхом надіслання йому судової повістки про виклик за адресою, яку він вказав у своїй скарзі: АДРЕСА_1 (т. 6, а. с. 146). За цією адресою адресат отримав повістку про виклик у судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 19 березня 2020 року (т. 6, а. с. 149). Повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 10 год 30 хв 20 жовтня 2020 року також була надіслана за адресою: АДРЕСА_1 , однак була повернута до суду з проставленням відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою місця проживання (т. 6, а. с. 155, 158, 159).

Заяв про зміну місця проживання заявник у ході розгляду справи не повідомляв.

У своїй постанові від 23 квітня 2018 року у справі №916/3188/16 Верховний Суд вказав на те, що у разі якщо поштове відправлення у справі було надіслано судом за належною адресою (повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на наведені обставини та ураховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, суд дійшов висновку, що повістка про виклик заявника ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 10 год 30 хв 20 жовтня 2020 року, вважається врученою йому.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, стягувач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяви про розгляд справи за її відсутності не подав.

Приватний виконавець, дії та рішення якої оскаржуються, у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу представника ОСОБА_1 за відсутності боржника, представника стягувача та приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до такого висновку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц за позовом ПАТ АБ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ АБ "Укргазбанк" за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №08/07/840, що складається з заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у сумі 105912,90 доларів США, пені у сумі 105008,80 грн, комісії у сумі 32895,30 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т. 1, а. с. 119-124).

Ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року залишено без змін (т. 1, а. с. 178-179, т. 2, а. с. 66-68).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року змінено рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року та у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ АБ "Укргазбанк" за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №08/07/840, що складається з заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним у сумі 105912,90 доларів США, пені у сумі 105008,80 грн, комісії у сумі 32895,30 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу її з прилюдних торгів за початковою ціною продажу предмета іпотеки у розмірі 730300,00 грн (т. 2, а. с. 117-121).

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, залишено без змін (т. 2, а. с. 203-207).

18 жовтня 2018 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, видано виконавчий лист №756/5627/15-ц (т. 5, а. с. 75-76).

12 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження №58361602 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року (т. 5, а. с. 94-95).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 04 липня 2019 року проведено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 ; призначено відповідальним зберігачем указаного майна представника стягувача ПАТ АБ "Укргазбанк" Пархомчука С.В. (т. 5, а. с. 118-120).

Вирішуючи питання про правомірність дій та рішень приватного виконавця щодо опису і арешту квартири АДРЕСА_1 , суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Так, у ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Розділом VII Закону України "Про виконавче провадження"визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Згідно з п. 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція) постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

П. 12 Інструкції визначено, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм Інструкції свідчить про те, що опис та арешт майна боржника може здійснюватись виконавцем як за участі сторін виконавчого провадження (їхніх представників), так і їх відсутності.

При цьому положення законодавства України, які унормовують порядок здійснення виконавчих дій, не передбачають обов`язкового повідомлення виконавцем боржника про намір здійснити опис його майна (ухвала Верховного Суду від 21 березня 2019 року у справі №372/5480/14-ц).

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено площу квартири АДРЕСА_1 , кількість кімнат у ній, їх площу та призначення, матеріали стін квартири та поверх, на якій вона розташована. Площа квартири боржника, зазначена приватним виконавцем в оскаржуваній постанові, відповідає тій, яка вказана у договорі купівлі-продажу від 22 червня 2010 року, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність зазначений об`єкт нерухомості, та тій, яка міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (т. 5, а. с. 86-89, 99-101). Площа кімнат квартири АДРЕСА_1 , зазначена приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04 липня 2019 року, відповідає даним з поверхового плану з експлікацією внутрішніх площ квартири АДРЕСА_1 , наданому комунальним підприємством Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (т. 5, а. с. 115-117).

Таким чином, майно вказане у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04 липня 2019 року, є тим самим майном, на яке звернуто стягнення рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року у справі №756/5627/15-ц, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року.

Абз. 4 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2020 року у справа №761/2054/14-ц зазначив, що за змістом ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцеві надано право за власною оцінкою обставин визначати або не визначати зберігача майна з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначено осіб, яким таке майно передається на зберігання, у разі якщо державним виконавцем прийнято рішення про необхідність передачі арештованого та описаного майна на відповідальне зберігання.

У випадку передачі майна боржника на зберігання, виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника вказуються прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (п. 10 Інструкції).

Керуючись приписами ст. ст. 56, 58 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. призначила представника ПАТ АБ "Укргазбанк" Пархомчука С.В. зберігачем арештованої та описаної квартири боржника, зазначивши у постанові від 04 липня 2019 року, прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, її паспортні дані та її місце проживання.

Також суд звертає увагу заявника ОСОБА_1 , що норми Законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" не містять заборони приватним виконавцям здійснювати примусове виконання рішень судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, власником якого є фізична особа.

Відповідно до положень абз. абз. 1, 2 ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст. 447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, оскільки приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. здійснено всі визначені чинним законодавством дії, спрямовані на виконання рішення суду, істотних порушень у діях приватного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови судом не виявлено, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 10-13, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її копії.

Суддя Т.В. Андрейчук