Справа №487/6969/18
Провадження №2/487/96/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Павлової Ж.П.,

з участю секретаря судового засідання Поліщук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про відвід судді Павлової Жанни Петрівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

19.10.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Через канцелярію суду 30.03.2020 надійшла заява від представника ОСОБА_1 про відвід судді Павлової Ж.П., в якій відповідач посилається на обґрунтовані сумніви в об`єктивності, неупередженості та безсторонності судді. Вказує на те, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва пі головуванням судді Павлової Ж.П. знаходиться цивільна справа №487/8497/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «М.В.Л. Груп» про визнання договору купівлі-продажу недійсним та в даній справі заявник був позбавлений права взяти участь у справі, тобто були порушені принципи змагальності, пропорційності цивільного судочинства. Тому, просить суд заяву про відвід судді задовольнити та передати справу на розгляд іншому судді.

За правилами частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про відвід, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як вбачається з поданої заяви про відвід, вона надійшла до суду 30.03.2020, судове засідання у даній справі призначено на 01.04.2020, тобто заява подана пізніше, ніж за 3 дні до судового засідання.

За замістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та виробленою прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, суд має відповідати ряду вимог, зокрема бути незалежним та неупередженим. Стосовно вимоги «неупереджений» Європейський суд виділяє два аспекти. По-перше, орган, який розглядає справу, повинен бути безстороннім суб`єктивно. Тобто, жоден його член не повинен мати будь-якої особистої зацікавленості або упередженості. Вважається, що суддя є неупередженим, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне. По-друге, такий орган повинен також бути неупередженим з об`єктивного погляду, тобто він повинен надати достатні гарантії, які б виключали будь-які законні сумніви стосовно цього.

Обставини, що виключають участь судді у розгляді справи визначені статтями 36, 37 ЦПК України. При вирішенні питання про відвід слід виходити лише із конкретних фактів, підтверджених доказами, про упереджене ставлення судді до вирішення справи чи про особисту зацікавленість у ній.

Статтею 36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Суд вважає, що невдоволення рішеннями суду та іншими процесуальними рішеннями судді не передбачене ч. 4 ст. 36 ЦПК України як підстава для відводу судді, всі інші факти, на які посилається заявник направлені на затягування розгляду справи по суті.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України задовольняти необґрунтовану та безпідставну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Зокрема, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Окрім цього, у справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини вказав, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Заявником не подано суду жодного доказу, який би підтвердив упередженість або необ`єктивність суду.

Доводи наведені ОСОБА_1 не підпадають під критерії визначені згаданими нормами процесуального закону, не свідчать про наявність ознак необ`єктивності судді, зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді під час розгляду іншої справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України не можуть бути підставою для відводу.

Аналізуючи наведене, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 33,40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Павлової Жанни Петрівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА