Справа № 487/9304/19
Провадження № 2/487/979/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Гузан Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєві цивільну справу №487/9304/19 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В

24.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, яким просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з літа 2010 року до моменту смерті. Окрім того, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що з літа 2010 року проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, вважаючи її членом своєї сім`ї, оскільки батьки останньої померли. Зазначила, що з даного періоду часу вони мали спільний побут та бюджет. Окрім того, з 01.02.2013 року по 31.12.2017 року вона отримувала державну соціальну допомогу по догляду за інвалідом другої групи, яка потребує постійного стороннього догляду. Також, всі витрати по забезпеченню останньої харчуванням, лікуванням та оздоровленням були покладені на неї. Повідомила, що рішенням суду від 28.03.2016 року вона була призначена опікуном ОСОБА_3 . За такого, вважає себе спадкоємцем четвертої черги, який проживав з спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років. З огляду на відсутність у ОСОБА_3 будь-яких спадкоємців, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищенаведену квартиру.

Звернувшись до нотаріуса у встановлений законом строк, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії 17.07.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку відсутністю доказів на підтвердження родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 03.01.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила про їх задоволення.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився. Про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області в призначене судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 02 квітня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №488, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Яковлевою Н.П. та зареєстрованого в КП «ММБТІ» за реєстраційним №18458, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на вищенаведену квартиру.

28 квітня 2018 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №198/2018.

ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документів, які є доказом родинних відносин останньої з спадкодавцем. Інші спадкоємці з заявами про відмову/прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори не зверталися.

Згідно Довідки ПП «ЖЕК-10» від 07.05.2018 року, №664, ОСОБА_3 мешкала і постійно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 16.04.2010 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.01.2018 року остання була знята з реєстрації в зв`язку зі смертю, станом на 07.05.2018 року в квартирі ніхто не зареєстрований (Довідка ПП «ЖЕК-10» від 07.05.2018 року №663). Вищенаведене узгоджується з відомостями з Довідки ДНАП від 18.05.2018 року, за вих. №19.02.02.10/5059/18

Однак, як пояснили у судовому засіданні позивач та її представник, а також допитаний в судовому засіданні свідок, ОСОБА_5 , у вищенаведеній квартирі з 2010 року і до смерті ОСОБА_3 з нею постійно проживала ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування,неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що в 2017 року проходила стаціонарне лікування з ОСОБА_3 , яка постійно потребувала допомоги. ОСОБА_1 постійно навідувала ОСОБА_3 , купувала їй ліки, приносила їжу та білизну. В неї склалося враження, що ОСОБА_1 матір ОСОБА_3 . Лише пізніше вона дізналася від ОСОБА_3 , що позивач її опікун.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначив, що знає ОСОБА_1 п`ятнадцять років. Спочатку в нього склалося враження, що ОСОБА_1 мати ОСОБА_3 . Наголосив на тому, що в кв. АДРЕСА_2 вони переїхали в 2010 році. ОСОБА_3 постійно хворіла та нічого не могла робити. Згодом, він дізнався, що ОСОБА_3 перенесла складну операцію, внаслідок чого вона вживала лише дієтичну їжу, яку їй готувала ОСОБА_1 .

З показань свідків вбачається, що на момент відкриття спадщини позивач проживала разом з ОСОБА_3 однією сією більш п`яти років, а саме з червня 2010 року , вона доглядала за ОСОБА_3 , яка у зв`язку з наявними в неї захворюванням потребувала постійного догляду.

Також, факт того, що ОСОБА_1 проживала сумісно з ОСОБА_3 в 2015, 2016, 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи Актом обстеження житлово-побутових умов від 13.09.2015 року, Актом першої перевірки діяльності опікуна (піклувальника) від 03.05.2016 року, Актом обстеження житлово-побутових умов від 24.03.2017 року. Зі змісту даних актів вбачається, що ОСОБА_1 постійно піклувалася про свою підопічну, надавала їй допомогу у вирішенні побутових та житлових питань, створювала їй всі необхідні умови для проживання, спілкування, харчування. Опікун ОСОБА_1 належним чином виконувала покладені на неї обов`язки щодо захисту прав та інтересів її підопічної ОСОБА_3 . В квартирі АДРЕСА_2 було створено всі необхідні умови для проживання.

До того ж, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2016 року по справі №487/8877/15-ц, ОСОБА_3 було визнано недієздатною. Встановлено над нею опіку, опікуном призначено ОСОБА_1 .

Згідно довідки Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального населення Миколаївської міської ради №809 від 15.02.2018 року, ОСОБА_1 в період з 01.02.2013 року по 31.12.2017 року отримувала щомісячну компенсаційну виплату особам які проживають разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу на ОСОБА_3 .

До того ж, зі змісту Довідки про отримання допомоги Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального населення Миколаївської міської ради від 13.03.2019 року, №1283, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, та їй відповідно до Постанови КМУ від 02.08.2000 року, №1192 про надання державної допомоги особі, яка проживає з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним з 01.02.2013 року по 31.01.2018 року отримувала державну допомогу особі, яка проживала разом з ОСОБА_3 , яка була інвалідом ІІ групи.

Факт того, що ОСОБА_3 мала численні захворювання підтверджується Заключенням від 08.11.2007 року, згідно якого ОСОБА_3 мала інвалідність другої групи з 01.11.2007 року, призначену їй безстроково; виписним епікризом, згідно якого остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіоревматологічному відділенні з 22.05.2017 року по 07.06.2017 року, з діагнозом артеріальна гіпертензія, стадія-П, гіпертензійне серце, гідроторакс, перикардит, ендогенне захворювання, підозра на пухлину лівого яєчника; випискою історії хвороби №5953/1056, випискою з історії хвороби №5953/1056; лікарським свідоцтвом про смерть №1 та Довідкою про причини смерті від 01 січня 2018 року, з яких вбачається що причиною смерті є поліорганна недостатність, септицемія.

До того, ж організацію та проведення поховання ОСОБА_3 було здійснено ОСОБА_1 , про що свідчить Договір-замовлення №21 від 04.01.2018 року, квитанція №245568 від 04.01.2018 року.

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю з червня 2010 року по 01 січня 2018 року знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Тому позовна вимога про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з червня 2010 року по 01 січня 2018 року підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 на кв. АДРЕСА_2 , як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 суд виходив з наступного.

Главою 86 ЦК України, а також Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів.

Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є роз`яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 17.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на тій підставі, що не було надано необхідних документів на підтвердження наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцем.

Оскільки на даний час судом встановлений факт проживання позивачки з померлою протягом п`яти років, що є підставою для спадкування у четверту чергу, та на даний час позивач не позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі, суд вважає що не має підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з червня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Третя особа: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 40, .

Суддя С.В. Щербина