Ухвала

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 206/4223/16-ц

провадження № 61-769св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Ганна Василівна, Відділ реєстрації майнових прав Управління-служби департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, який вчинено під впливом тяжкої обставини.

Позовна заява мотивована тим, що з 13 січня 1979 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу вони мають двох синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідачка ОСОБА_3 її колишня невістка. Її син, ОСОБА_5 , перебував з нею в шлюбі з 19 лютого 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на жовтень 2008 року їй на праві власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці площею 656 кв. м.

За час перебування в шлюбі вона з чоловіком на спільні кошти та спільною працею збудували до будинку житлову прибудову та всі надвірні будівлі та споруди, тому домоволодіння фактично є їх спільною сумісною власністю.

З серпня 2008 року в Самарському районному суді м. Дніпропетровська розглядалася цивільна справа за позовом приватного підприємства «Айсберг» (далі - ПП «Айсберг») до неї, її сина ОСОБА_6 та чоловіка ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Під час розгляду вищевказаної справи, вона вважала, що існує реальна загроза втратити житло, яке у подальшому буде забрано в рахунок боргу при виконанні рішення суду.

Порадившись із сином ОСОБА_5 , вона та дружина сина - відповідачка у справі, 04 жовтня 2008 року уклали договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1 .

Факт того, що тяжкі обставини існували позивач вважала доведеним, оскільки рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2008 року позов ПП «Айсберг» до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПП «Айсберг» заборгованість за договором позики від 01 жовтня 2007 року № 16/10 солідарно в сумі 99 500,00 грн, три відсотки річних, інфляційну суму - 2 390,10 грн, пеню за несвоєчасну сплату грошових коштів - 1 475,52 грн та судові витрати, а всього 104 618,12 грн.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати недійсним договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 04 жовтня 2008 року та скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 04 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 433,14 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у січні 2018 року, ОСОБА_3 просить,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

У квітні 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

У серпні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гойняк Ганни Василівни та відділ реєстрації майнових прав Управління-служби департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання недійсним договору дарування, який вчинено під впливом тяжкої обставини, призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. М. Сімоненко