Справа № 639/2402/20
Провадження № 2-з/639/29/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Харківської міської ради про забезпечення позову до надходження позовної заяви Харківської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратору Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2020 року представник Харківської міської ради звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратору Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлових приміщень підвалу №№ І, II, ІУ-УИ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що03.04.2020 представником Харківської міської ради до Зміївського районного суду Харківської області направлено позов про скасування державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлові приміщення підвалу №№ І, II, ГУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Згідно з ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.04.2020 позовна заява Харківської міської ради до ОСОБА_3 та державного реєстратора Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації на право приватної власності направлена за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

На думку представника Харківської міської ради, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо захисту порушених прав Харківської міської ради, за захистом яких вона звернулася до суду, з наступних підстав.

20.05.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у зведеному виконавчому провадженні № 59150158 винесено постанови про арешт майна (коштів) боржника - ОСОБА_4 , якими накладено арешт на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. в літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлові приміщення підвалу №№ І, II, ІУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. в літ. «А-2» на АДРЕСА_2 , про що 20.05.2019 здійснено записи № 31613236 та № 35239039 про обтяження вищезазначеного майна в Державному реєстрі речового права на нерухоме майно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.01.2020 державним реєстратором Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіною Ларисою Миколаївною (далі - Державний реєстратор) до державного реєстру речового права на нерухоме майно внесено записи № 35238114 та№ 35238875 про право власності та зареєстровано право приватної власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлові приміщення підвалу №№ І, II, ІУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539.4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Підставою виникнення вищезазначеного права власності є рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.08.2019 у справі № 638/19513/15-ц та ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 07.10.2019 у справі № 638/19513/15-ц.

Незважаючи на те, що на нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлові приміщення підвалу №№ І, II, ІУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539.4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 було накладено арешт, відповідачами здійснено дії щодо реєстрації зазначеного майна за ОСОБА_2 , що в свою чергу є порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

09.04.2020 року до Харківської міської ради надійшла постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пікулою В.Ю. про закінчення виконавчого провадження № 36138922 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої арешт з нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень підвалу №№ І, II, ІУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 знято згідно з ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи факт того, що на сьогодні арешт на нежитлових приміщеннях 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та нежитлових приміщеннях підвалу №№ І, II, ІУ-УІІ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 відсутній, представник заявника вважає, що є реальна загроза відчуження вищезазначеного майна іншим особам з метою невиконання ОСОБА_2 рішення суду за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_3 та державного реєстратора Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації на право приватної власності на вищезазначене майно за ОСОБА_2 .

Вказані обставини і вимусили заявника звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відтак, підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження нерухомого майна є докази, що свідчать про наявність такого майна, його належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна у особи.

Отже, особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник клопотання про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Заявник у своїй заяві просив суд забезпечити позов шляхом накладення заборони на вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1, 2, 2-А загальною площею 58,3 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_1 та на нежитлових приміщень підвалу №№ І, II, ІУ-УИ, 1-го поверху № 1-8 загальною площею 539,4 кв. м. у літ. «А-2» на АДРЕСА_2 .

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником у справі було долучено до матеріалів заяви лише копію ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 08.04.2020 року про направлення позовної заяви Харківської міської ради до ОСОБА_3 та державного реєстратора Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації на право приватної власності за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Як вбачається з даних автоматизованої системи документообігу суду, на теперішній час цивільна справа до Жовтневого районного суду не надходила.

Отже, всупереч положенням ст. 12, 76-81 ЦПК України, представником заявника не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно відповідачами було здійснено дії щодо реєстрації спірного нерухомого майна та що на теперішній час ОСОБА_5 на праві власності належить спірне нерухоме майно.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви Харківської міської ради про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Харківської міської ради про забезпечення позову до надходження позовної заяви Харківської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратору Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Кулагіної Лариси Миколаївни про скасування державної реєстрації права приватної власності на нежитлові приміщення відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

В силу пункту 3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 (строки апеляційного оскарження) продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 24.04.2020 року.

Суддя В.В. Труханович