ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3547/19 Номер провадження 22-ц/814/1092/20Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2020 року, ухвалене суддею Троцькою А.І., повний текст рішення складено - 11 лютого 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 20.05.2019 року, просив визнати протиправним та скасувати наказ державного секретаря Міністерства аграрної політики та продовольства України Андронова В. від 20.03.2019 року № 67-п; поновити його на посаді генерального директора державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садибного матеріалу"; стягнути з Міністерства аграрної політики і продовольства України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.03.2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що 01.08.2017 року між ОСОБА_1 та Міністерством аграрної політики та продовольства України в особі державного секретаря Міністерства аграрної політику та продовольства України Андронова В.Є. було укладено контракт про наймання ОСОБА_1 на посаду генерального директора Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння та садового матеріалу" на термін з 01.08.2017 - 29.07.2022 року. 20.03.2019 року наказом № 67-п ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння та садового матеріалу", за невиконання підпунктів "б", "ї", "й" пункту 5.3 розділу 5 контракту від 01.08.2017 року № 20. Із прийнятим рішенням він не згоден, вважає звільнення незаконним та протиправним. Зазначав, що контракт, умови якого такі, що погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними. Відповідно до п.22 Постанови КМУ № 170 від 19.03.1994 року, у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні. Відповідно до наданих йому повноважень він здійснював керівництво ДП «ЦСЕНСМ», виконуючи покладені обов`язки сумлінно та відповідально. Натомість, Міністерство аграрної політики та продовольства України здійснило безпідставне незаконне звільнення його з посади з порушенням порядку, визначеного п. 22 Постанови КМУ № 170 від 19.03.1994 року. Одночасно з вирішенням спору про поновлення на роботі, просив суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не було допущено порушення його законних прав та інтересів, а також норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим правових підстав для визнання незаконним наказу Мінагрополітики від 20.03.2019 року № 67-п не встановлено. Підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору. Згідно п.п. «б», «ї», «й» п. 5.3 розділу 5 контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі: невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом, Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи дотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; невиконання наказів Уповноваженого органу управління; незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог державної фіскальної служби. Згідно з приміткою до пункту 5 розділу 1 до Положення №170, то воно не поширюється на керівників підприємств державної форми власності, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні, також не підлягають до задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для його звільнення стала службова записка Ахіджанова Б.Р. від 11.03.2019 року № 21-02-06/167-1 та погодження голови Виконавчого органу Київської області міської ради В. Кличка від 20 березня 2019 року № 001-873. Проте, невиконані зобов`язання перед бюджетом зі сплати обов`язкових платежів виникли в той час, коли він був відсторонений від займаної посади в межах кримінального провадження №0002947. Крім того, вважає, що жодного наказу Уповноваженого органу управління ним не було порушено, всі вимоги державної фіскальної служби виконувалися і заборгованість підприємства перед ДФС станом на 23.09.2017 року не обліковувалася. Вважає, що жодної пропозиції щодо його звільнення від виконавчого органу не надходило, у матеріалах справи дана пропозиція відсутня, а стосовно погодження голови виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) В. Кличка , то лист від 20.03.2019 р. № 001-873 взагалі не має змісту обумовлених підстав для звільнення, жодної обгрунтованої чи вмотивованої позиції із посилання на норми трудового законодавства. Судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано належної оцінки доказам по справі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 01.08.2017 № 205-п ОСОБА_1 призначено генеральним директором Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння та садового матеріалу" (надалі ДП «ЦСЕНСМ») з 01 серпня 2017 року шляхом укладання контракту, як переможця конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки (а.с. 47).

01 серпня 2017 року між Мінагрополітики та керівником ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 укладено контракт № 20 терміном дії з 01.08.2017 року до 29.07.2022 року (а.с. 48-54).

Пунктом 5.2 розділу 5 контракту визначено, що цей контракт припиняється: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3. і 5.4. цього контракту; г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Підпунктами «б», «ї», «й» пункту 5.3 розділу 5 контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії уразі: б) невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом, Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; ї) невиконання наказів Уповноваженого органу управління; й) незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог державної фіскальної служби.

Наказом Мінагрополітики №166-п від 20 вересня 2018 року генеральному директору ДП «ЦСЕНСМ» ОСОБА_1 оголошено догану. Підстава: службова записка заступника директора Департаменту кадрового забезпечення та роботи з персоналом - начальника відділу роботи з ДП та розвитку соціально - трудових відносин О. Слободяніної від 06 вересня 2018 року № 25-2-15/324, доповідна записка генерального директора державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» ОСОБА_1 від 29 серпня 2018 року (а.с. 55).

У подальшому, відповідно до Указу Президента України від 16.04.2010 № 542/2010 «Про деякі питання забезпечення здійснення повноважень місцевими державними адміністраціями» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203» виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) погодила звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» за умови дотримання чинного законодавства України про працю, що вбачається із листа №001-873 від 20.03.2019 року (а.с. 65).

Наказом Мінагрополітики від 20.03.2019№ 67-п ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора ДП«ЦСЕНСМ» 21 березня 2019 року за невиконання підпунктів «б»,«ї»,«й» пункту 5.3 розділу 5 контракту відповідно до пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України та пункту 5.2. розділу 5 контракту припинено його дію. Підстава: службова записка Господарсько-фінансового департаменту Б. Ахіджанова від 11.03.2019 №21-02-06/167-1; погодження голови виконавчого органу Київської області міської ради (Київської міської державної адміністрації) В. Кличка (а.с. 61).

Відповідно до пункту 22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою КМ України від 19.03.1994 р. №170, у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні, але, згідно з приміткою до пункту 5 розділу 1 цього Положення, то це Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності, тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Доказів оскарження контракту суду не надано.

Судом першої інстанції не встановлено будь-яких належних і допустимих доказів того, що виникла заборгованість підприємства перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, страхових внесків, тощо, настала не за час виконання позивачем обов`язків.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання протиправним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 від 20.03.2019 р. № 67-п, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У пункті 8 статті 36 КЗпП України встановлюється така підстава припинення договору як умови, зазначені в контракті.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39 - 41 КЗпП України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підставою звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП«ЦСЕНСМ» та дострокового розірвання з ним контракту згідно п. 5.2. розділу 5 контракту стала службова записка директора Господарсько-фінансового департаменту Б.Р. Ахіджанова від 11 березня 2019 року № 21-02-06/167-1 щодо наявності невиконаних зобов`язань перед бюджетом за сплати обов`язкових платежів, допущених порушень законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, невиконання в установлені строки вимог державної фіскальної служби. Крім того, звільнення ОСОБА_1 було погоджено в установленому законодавством України порядку.

Аналізуючи зміст службової записки директора Господарсько-фінансового департаменту Б.Р. Ахіджанова від 11 березня 2019 року № 21-02-06/167-1, як підстави наказу про звільнення ОСОБА_1 , то з неї вбачається, що, крім посилання на існуючі невиконані підприємством зобов`язання перед бюджетом зі сплати обов`язкових платежів на загальну суму 1 8545 575,71 грн., у цій записці йдеться про невиконання генеральним директором ДП«ЦСЕНСМ» вимог наказів Мінагрополітики від 02.06.2015 р. № 201, від 19.04.2012 р. №210, від 3012.2011 р. №807, від 08.01.2019 р. № 23, про невиконання у встановлені строки законних вимог державної фіскальної служби, що призвело до виникнення податкової застави на активи підприємства, про порушення генеральним директором ДП«ЦСЕНСМ» законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти (а.с. 62-64).

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

При цьому, суд першої інстанції дав належну оцінку доказам, на які посилався позивач на підтвердження відсутності своєї вини, в тому числі, щодо відсторонення його від роботи у період з вересня 2017 року по травень 2018 року, з урахуванням змісту цих документів у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, та дійшов правильного висновку про недоведеність обставин виникнення заборгованості підприємства не за час виконання обов`язків ОСОБА_1 обов`язків генерального директора підприємства.

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем пункту 22 Положення «Про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою КМУ від 19.03.1994 №170, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно примітки* до п. 5 розділу 1 цього Положення, то воно не поширюється на керівників підприємств державної форми власності, тобто не застосовується до спірних правовідносин.

З урахуванням встановлених обстави, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки звільнення ОСОБА_1 за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов