Справа № 214/1234/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання - Єременко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

Представники: від позивача - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 20 лютого 2020 року, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 12 червня 2014 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №241; після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 12 червня 2014 року між нею, ОСОБА_1. , громадянкою України, та ОСОБА_3 , громадянином Республіки Литва, було зареєстровано шлюб. Під час державної реєстрації шлюбу вона змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_1 ». Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - донька ОСОБА_5 . Шлюбно-сімейне життя у подружжя не склалося у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, а їх шлюб носить формальний характер. Наміру зберегти шлюб на майбутнє позивач не має, примирення вважає неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам.

Ухвалою суду від 03 березня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Представник позивача - ОСОБА_4. пред`явлені вимоги підтримала, відповідач ОСОБА_2 - визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, про що подав відповідну заяву шляхом направлення електронною поштою.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 червня 2014 року між ОСОБА_3 , громадянином Республіки Литва, та ОСОБА_1 , громадянкою України, укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №241, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , апостильованим Міністерством юстиції України 12 лютого 2016 року (а.с.7).

У період шлюбно-сімейних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_1 у Графстві Північно-Східного Лінкольнширу м. Грімсбі у сторін народилася донька ОСОБА_5 . Актовий запис про народження від 11 липня 2016 року апостильовано Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії та посвідчено у м. Лондон 08 серпня 2016 року Головним Державним Секретарем її Величності у закордонних справах та у справах Співдружності (а.с.10).

Малолітня ОСОБА_5 є громадянкою України, що підтверджується довідкою від 28 жовтня 2016 року №6124Кв-536-204, виданою Посольством України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії (а.с.11).

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають.

Спір про розірвання шлюбу, укладеного між громадянкою України та громадянином Республіки Литва, в силу ч.1 ст.3 ЦПК України, ст.ст.63, 75, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч.2 ст.28, ч.2 ст.29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно зі ст.110 СК України.

Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Як слідує зі ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Із свідоцтва про шлюб (а.с.7) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з урахуванням відповідної вимоги стосовно цього, заявленої позивачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції № ПН1585 від 17 лютого 2020 року АТ «Комерційний Індустріальний Банк» (а.с.12), що становить 420 грн. 40 коп., а інші 50% судового збору (420 грн. 40 коп. відповідно) - стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 142, 206, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 274, 354, 355, п.15 Перехідних положень, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Республіки Литва, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстрований 12 червня 2014 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №241 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін - « ОСОБА_1 ».

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП відсутній, АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано 22 квітня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко