Справа № 462/4439/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Іванюк І.Д.

з участю секретаря с/з Гули М.І.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 05.08.2000 року у Залізничному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис 194. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 року, від якого у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, протягом останніх років зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. На даний час вони проживають в одній квартирі, проте не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство, відповідач не забезпечує матеріальну сім?ю. Вважає, що шлюб існує лише формально, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу неможливим, чому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вони виявились людьми з різними поглядами на життя. У 2019 р. вона вже зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та після наданого строку на примирення вирішила зберегти шлюб із ОСОБА_2 та подала заяву про відмову від позову. Однак, після цього поведінка відповідача не змінилась, внаслідок чого з березня 2020 року вони не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте надіслав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов визнає, проте частково не згідний з підставами позову, які позивачка вказує як причини для розірвання шлюбу. Так, на час спільного проживання він матеріально забезпечував сім`ю, робив в спільній квартирі ремонт. На даний час вони проживають окремо, про те він сплачує аліменти на утримання доньки. На примирення не згідний, оскільки вони дійсно не підтримують подружніх стосунків та не бажають проживати у шлюбі. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 05.08.2009 року у Залізничному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис 194 /а.с. 4/.

Від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/.

З ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2020 р. вбачається, що у 2019 р. позивач зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем, однак після наданого строку на примирення примирилась із ОСОБА_2 і подала заяву про відмову від позову, яка була прийнята судом, а провадження у справі було закрите.

Таким чином, судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту. Позивач вже зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, однак примирилась із відповідачем, на даний час вважає примирення не неможливим, а тому, із врахуванням наведеного суд вважає, позов слід задоволити у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок.

На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 354-355 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.08.2009 року у Залізничному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис 194.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення..

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: 81501, Львівська область, Городоцький район, с. Дроздовичі.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.10.2020 р.

Суддя Іванюк І.Д.