ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року

м. Харків

Справа №638/966/20

Провадження № 22-ц/818/1978/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих кошів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року в складі судді Аркатової К.В.,, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих кошів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих кошів передано до Подільського районного суду м. Києва.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивовано тим, що судом першої інстанції помилково визначена підсудність справи за місцем знаходження відповідача в порядку, передбаченому ст.27 ЦПК України, тоді як позовна заява подана на підставі ч. 12 ст. 28 ЦПК України, яка надає право позивачу пред`являти позов також за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса у спорах до стягувача про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих кошів, отже справа підлягає розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Передаючи справу на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцезнаходження юридичної особи відповідача значиться у м. Києві по вул. Андріївська, 4, отже справа підсудна Подільському районному суду м. Києва.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис № 10388 про стягнення з позивача на користь відповідача у безспірному порядку заборгованості у розмірі 12229 грн. 08 коп., що виникла по кредитному договору №5724 від 18.07.2012 року.

28.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 57801633 про стягнення заборгованості у розмірі 12229 грн. 08 коп. на підставі вищевказаного виконавчого напису.

06.12.2018 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена за місцем працевлаштування позивача - ТОВ «МЕТРО-1», що розташоване м. Харків, вул.Барабашова, буд.6 (стара адреса вул. Академіка Павлова буд. 88).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2019 року виконавчий напис від 29.10.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з позовом до АТ "ПУМБ" про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набутих кошів, ОСОБА_1 виходив з положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Стаття 28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 12 ст.28 ЦПК України).

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013 року , право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З матеріалі справи вбачається, що позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 06.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника була направлена за місцем працевлаштування позивача - ТОВ «МЕТРО-1», що розташоване м. Харків, вул.Барабашова, буд.6, тобто, виконання виконавчого напису нотаріуса було за місце роботи боржника.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що вимоги ч.12 ст.28 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються є передчасним.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 23 квітня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова