1Справа № 335/5037/20 2/335/1715/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з відпускання теплової енергії на загальну суму 12 299,35 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 318,08 грн., 3% річних у розмірі 309,36 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач за період з лютого 2018 р. по квітень 2020 р. відпустив теплову енергію до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу на загальну суму 12 917,15 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками.
Відповідач здійснив часткову оплату за надану теплову енергію у розмірі 617,80 грн., а тому сума основного боргу відповідача перед Концерном «Міські теплові мережі» складає 12 299,35 грн.
Керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні витрати у розмірі 318,08 грн. та 3% річних в розмірі 309,36 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 12 299,35 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 318,08 грн., 3% річних у розмірі 309,36 грн. та судовий збір.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2020, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.
Представник Концерну «Міські теплові мережі» в судове засідання не з`явилася. 20.10.2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без участі представника Концерну «Міські теплові мережі». Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та з урахуванням часткової сплати боржником суми основного боргу у розмірі 8 000,00 грн., просить стягнути з відповідача залишок заборгованості за надані послуги з відпускання теплової енергії у розмірі 12 299,35 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 318,08 грн., 3% річних у розмірі 309,36 грн. та судовий збір. Проти винесення заочного рішення представник позивача не заперечує.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Як вбачається з інформації Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області за вих. № 01-45/678 від 24.06.2020, відповідач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.07.2007 по теперішній час.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення засобами поштового зв`язку рекомендованих листів з повідомленням за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання.
Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем ОСОБА_1 11.07.2020 отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами.
Згідно конверту-повідомлення, що повернувся на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 09.10.2020, його було повернуто на адресу суду у зв`язку з тим, що адресат відмовився від вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з надання теплової енергії у нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .
Згідно з договором купівлі-продажу квартири, вбачається, що нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності у рівних частках - відповідачу у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом.
За період з лютого 2018 р. по квітень 2020 р. позивач відпустив теплову енергію до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , на загальну суму 12 917,15 грн.
Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, які направлялися на адресу відповідача.
У зв`язку з відсутністю укладеного договору, облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку.
Відповідно до розрахунків за спожиту теплову енергію заборгованість відповідача за період з лютого 2018 р. по квітень 2020 р., складає 12 299,35 грн.
Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди.
Згідно заяви представника позивача від 20.10.2020, вбачається, що відповідачем ОСОБА_4 було частково сплачено суму заборгованості за надані послуги з відпускання теплової енергії у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за теплову енергію. Таким чином, сукупна сума заборгованості відповідача за послуги з постачання теплової енергії станом на час розгляду справи становить 4 299,35 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з опалення належного йому нежитлового приміщення призвело до утворення заборгованості перед позивачем в сумі 12 299,35 грн., тому, окрім суми основного боргу позивачем було нараховано інфляційні втрати в сумі 318,08 грн., та 3% річних в сумі 309,36 грн., що підтверджується Розрахунками суми інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення платежу.
В порушення положень Закону та Правил відповідач за спожиту теплову енергію не сплатив. Таким чином, заборгованість відповідача складає 4 299,35 грн. - сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, сума інфляційних втрат у розмірі 318,08 гривень та 3 % річних у розмірі 309,36 грн., згідно наданих розрахунків.
Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив.
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 625 ЦК України, суд
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом 30-ти днів. Учасники, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.П. Соболєва