Провадження № 6/521/634/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання Кушнірука О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання виконавчого документа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала вищевказана цивільна справа.

16.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання виконавчого документа.

22.10.2020 року учасники справи у судове засідання з`явились. Представник позивачки ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні заяви та просила розглядати заяву без її особистої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про відстрочку виконання виконавчого документа, з огляду на наступні обставини.

29.04.2016 року ОСОБА_2 придбала за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . Згідно умов п. 5 Договору, продавець та члени його родини зобов`язалися звільнити вищезазначену квартиру до 13.05.2016 року.

Судом встановлено, що 16.03.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення, яким зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні квартирою, за адресою: АДРЕСА_2 , визнано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; знято з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

05.04.2018 року Апеляційний суд Одеської області скасував заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2017 року та ухвалив нове рішення в частині зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в іншій частині заочне рішення залишено без змін.

28.01.2018 року постановою Верховного суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2017 року у не скасованій частині та постанову Апеляційного суду Одеської області від 05.04.2018 року залишено без змін.

Судом встановлено, що на підставі зазначеного рішення, заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зняті з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою, що підтверджується Довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи, за відомостями Департаменту надання адміністративних послух ОМР від 23.05.2018 року та Довідкою - випискою з домової книги про склад сім`ї і реєстрацію № 44/18 від 19.12.2018 року. Отже судом встановлено, що надані ОСОБА_1 суду в якості доказів реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , довідки від 03.11.2013 року та 20.10.2012 року, втратили свою чинність на дату розгляду даної заяви про відстрочення виконання виконавчого документу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 435 ЦПК України та ст. 33 ЗУ "Про виконаче провадження", сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення, а не виконавчого документа як того просить заявник.

Згідно ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, судом встановлено, що заочне рішення від 16.03.2017 року у не скасованій частині на протязі 3 років не виконується, а тому прохання заявника на відстрочення виконання виконавчого документа ще на один рік не відповідають вимогам закону.

Також, суд приходить до висновку, що відстрочення виконання виконавчого листа у вищевказаній справі призведе до порушення прав законного власника квартири під АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_2 , оскільки позивачка не в змозі уже на протязі чотирьох років користуватись належним їй майном, що належить їй на праві власності, відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бичіхіною О.Ю.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Наведене свідчить, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «Ь» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: «Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляду продовж розумного строку (...) судом, встановленим законом», а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов?язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece»). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. п.66 рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy»).

У п. 53 рішення від 29.06.2004 у справі «Войтенко проти України» суд нагадав, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить утручання в право на мирне володіння майном, що викладене в §1 ст.1 Першого протоколу до конвенції.

Отже, неможливість для особи домогтися виконання рішення, винесеного на її користь, протягом тривалого часу становить втручання у право на мирне володіння майном та є порушенням вимог §1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до неї, за що держава несе відповідальність.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Керуючись ст. ст. 9, 41, 129 Конституції України, ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. 33 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 435, 260-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання виконавчого документа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації та виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: І.А. Бобуйок