Справа № 216/3199/16-ц
провадження 2-з/216/23/20
УХВАЛА

іменем України

про забезпечення позову

03 квітня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

03 квітня 2020 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову, в якій вони просять: вжити заходів забезпечення позову та заборонити відчуження нерухомого майна, а саме: земельної ділянки та домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі № 1611.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву розглянуто за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали заяви, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заявника про забезпечення позову підлягають задоволенню.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо дійсності правочину договору купівлі-продажу та права власності на нерухоме майно, заявниками доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист їх порушених чи оспорюваних прав та інтересів. А тому, заборона відчуження спірного майна забезпечить рівний баланс прав та обов`язків сторін у справі та усуне можливі подальші судові спори, тобто буде сприяти ефективному захисту прав учасників справи та не створить для них негативних наслідків.

Що стосується застосування вимог статті 154 ЦПК України, слід зазначити, що суду не надано доказів та не встановлено на даний момент наявність підстав, передбачених п.1.2, ч. 3 ст. 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

постановив:

Заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Заборонити відчуження нерухомого майна, а саме:

-домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з цегляного житлового будинку «Б-2», загальною площею 311,1 кв.м, житловою площею 142,0 кв.м, замощення І, огорожі 1-3, яке належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі № 1611;

-земельної ділянки, площею 0,0975 га, кадастровий номер :08:238:0006, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про нерухоме майно 17252258, реєстраційний номер 110.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.Кузнецов