Справа № 639/6555/20
Провадження № 2/639/1901/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Гаврилюк С. М.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 16.10.2020 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати незаконним наказ ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповільності від 06.07.2020 № 41-ВК та скасувати оголошену йому цим наказом догану; визнати незаконним наказ ТОВ «НВП «Залізничавтоматика» 06.07.2020 № 42-ВК «Про припинення трудового договору (контракту)» та скасувати його; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу проектування за сумісництвом на 0,25 ставки на ТОВ «НВП «Залізничавтоматика»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2020 до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить орієнтовно 1190,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20275,62 грн.

Разом з тим ОСОБА_1 просить поновити йому строк на подання цієї позовної заяви із вирішення трудового спору у зв`язку з поважними причинами його пропуску. Як на поважність причин пропуску позивач посилається на те, що оскаржуваний наказ про звільнення ним отримано 09.07.2020. Проте, з 15.07.2020 до 25.07.2020 ОСОБА_1 перебував на відпочинку і оздоровленні разом із дітьми під час своєї щорічної відпустки (за основним місцем роботи) у санаторії в м. Одесі. В дні між отриманням копії наказу про звільнення та поїздкою на оздоровлення позивач готувався до поїздки, яку здійснював власним автотранспортним засобом. Після повернення з оздоровлення 25.07.2020 позивач не мав можливості зайнятися підготовкою документів для вирішення трудового спору, оскільки йому, як науково-педагогічному працівнику розподілом навчального навантаження, виконаного в червні 2020 р., на 2020/2021 навчальний рік (з 01.09.2020) було доручено проведення занять по додатковим чотирьом навчальним дисциплінам, які позивач до цього не вів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 зобов`язаний був ретельно до них підготуватися, на що пішло багато часу. Крім того, відповідно до планів проведення військових зборів Територіальної оборони Харківської області з 19.09.2020 по 26.09.2020 позивач перебував на військових зборах, а до їх початку готувався до них. Таким чином, як зазначає позивач, щоб належним чином виконати свої професійні обов`язки як науково-педагогічного працівника, а також статутні обов`язки й державні зобов`язання як військовослужбовця резерву Збройних Сил України, ОСОБА_1 не мав часу і можливості протягом липня вересня 2020 року готувати матеріали позову стосовно трудового спору із відповідачем. А скористатися для цього вторинною правовою допомогою (із дорученням займатися даною справою адвокатом) позивач не мав фінансової можливості, оскільки має на утриманні двох дітей, сплачує іпотечний кредит за житло та споживацький кредит за авто тощо.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Згідно статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

За приписами статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 звільнено наказом від 06.07.2020 № 42-ВК «Про припинення трудового договору (контракту)», який отримано позивачем 09.07.2020.

В той же час з даним позовом у справі про поновлення на роботі ОСОБА_1 звернувся до суду лише 16.10.2020, тобто з пропуском встановленого чинним законодавством терміну.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Частинами 6, 7 та 8 статті 127 ЦПК України передбачено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При вирішенні питання про поновлення строку суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із позовом до дати подання такого позову.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на оскарження рішення роботодавця про звільнення без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, а також обставини, на які посилається позивач, як на докази поважності причин пропуску строку на звернення з даною категорією справи, суд не визнає такі причини поважними, оскільки зазначені ОСОБА_1 підстави не перешкоджали йому в передбачений законом, а саме статтею 233 КЗПП України, строк звернутися до суду з даним позовом, тобто, вони не є такими, що не залежали від волі особи, яка подає позов.

Відповідно до частин 2 ст. 126 ЦПК України, документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вказані вище обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо поновлення позивачеві процесуального строку, встановленого законом на подання до суду вказаної позовної заяви за відсутності поважних причин його пропуску та відповідно до частини 2 ст. 126 ЦПК України, залишити у позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 127 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У поновленні пропущеного позивачем процесуального строку, встановленого законом - відмовити за відсутності поважних причин його пропуску.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Залізничавтоматика» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк