Провадження № 22-ц/801/769/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 рокуСправа № 127/25173/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Кирилюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 03 лютого 2020 року,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 13 жовтня 2016 року секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 залишеено без розгляду, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4500 грн 00 к. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала мотивована тим, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Солоненко О. І. про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд послався на те, що у відзиві на позов представник ОСОБА_2 адвокат Мишковська Т. М. навела попередній розрахунок таких витрат в розмірі 7000 грн 00 к.; у справі є копія договору, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Мишковською Т. М.; згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) витрати ОСОБА_2 на надання правничої допомоги склали 4500 грн 00 к.; ці витрати підтверджені касовими ордерами від 29 жовтня 2019 року на суму 3500 грн 00 к. та від 03 лютого 2020 року на суму 1000 грн 00 к.; клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивачка не заявляла.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині ухвала не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував майнового стану позивачки. Крім того, у випадку залишення позовної заяви без розгляду частина п`ята статті 142 ЦПК України обумовлює виникнення права відповідача на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, необґрунтованими діями позивача, проте жодних доводів щодо необґрунтованості дій ОСОБА_1 та доказів на їх підтвердження ОСОБА_2 не навела.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання заповіту недійсним. 03 лютого 2020 року до початку розгляду справи по суті представник позивачки адвокат Солоненко О. І. подала заяву про залишення позову без розгляду. Тоді ж представник відповідачки адвокат Мишковська Т.М. подала клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, за яким просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу відповідно до поданих нею доказів (а. с. 106).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Частина третя цієї статті установлює, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, яка передбачає право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема й на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України), внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, за змістом цих норм суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які такі витрати спричинили.

При цьому, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. Суд не має повноважень перевіряти підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, тому що це його диспозитивне право, передбачене ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, на доступ до правосуддя і не залежить від обґрунтованості позовних вимог.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме такі по суті висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року, справа № 148/312/16-ц.

Проте, клопотання представника відповідачки адвоката Мишковської Т. М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості дій позивачки, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить, відповідно суд у своїй ухвалі таких дій не встановив, а тому підстав для задоволення клопотання не мав.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2020 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката скасувати.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Мишковської Т. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4500 (чотирьох тисяч п`ятисот) грн 00 к. витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повне судове рішення складено «23» квітня 2020 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета