Дата документу 17.04.2020 Справа № 314/3983/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3983/17 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А. В.
провадження № 22-ц/807/999/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.04.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у позивача у розмірі 10500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 103 986 гривень 96 копійок, що складається із: 10223 гривні 06 копійок заборгованість за кредитом; 84 952 гривні 84 копійки заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 383 гривні 11 копійок заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень та 4927 гривень 95 копійок штрафи, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошову суму у розмірі 10 223 гривні 06 копійок на відшкодування заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставин справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку у цій частині задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що відповідач 07.04.2011р. підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав у позивача кредит у розмірі 10 500 гривень, яким скористався. Але кредит до теперішнього часу ним не погашений у повному обсязі, та сума заборгованості складає 10 223 гривні 06 копійок, яку повністю визнано представником відповідача.

Суд вказував, що в анкеті-заяві від 07.04.2011 року, на яку посилається позивач, відсутні будь-які дані про погодження сторонами умов сплати відповідачем відсотків, комісії, пені та штрафів, наведених у позові. Позивачем також подані "Довідка про умови кредитування" та "Умови та правила надання банківських послуг", які нібито є частиною укладеного кредитного договору, але "Довідка" містить лише відмітку про ознайомлення відповідача з її умовами, а "Умови" ним взагалі не підписані; жоден з цих документів не містить зобов`язань відповідача, викладених у письмовій формі за його підписом, виконувати умови щодо сплати відсотків, комісії, пені та штрафів, які просить стягнути банк. Крім того, зі змісту "Умов" вбачається, що вони містять положення щодо зобов`язання позичальника за різними кредитними програмами та різними видами кредитних карток, а за якою саме програмою був укладений договір з відповідачем, судом не встановлено.

З урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача лише в частині заборгованості за тілом кредиту, яким скористався відповідач, але не повернув, тому суд задовольнив позовні вимоги банку лише в цій частині.

Банк в скарзі наголошує на тому, що здійснив розрахунки інших складових заборгованості на підставі Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши анкету-заяву. Також вказував, що суд безпідставно не визнав Довідку про умови кредитування узгодженими умовами, оскільки в ній визначено базову процентну ставку за користування кредитними коштами, пеню та штрафи, а сама Довідка містить підпис відповідача.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступні обставини.

У відповідності до вимог ст.. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на вказану норму, якою чітко унормовано письмову форму кредитного договору, суд обґрунтовано не визнав Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи у Приватбанку складовими кредитного договору між сторонами у справі, оскільки вони не підписані позичальником.

Банк наголошує на тому, що їх підписання не є обов`язковим, бо такий вид договору є договором приєднання, до умов якого приєднався відповідач, підписавши заяву від 07.04.2011р.

Але колегія не погоджується з такими ствердженнями, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювались самим банком в періоді з часу виникнення спірних правовідносин 07.04.2011р. до моменту звернення до суду з позовом 05 жовтня 2017р., тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Також колегія вважає, що банк міг додати ті умови, які існували на час укладення договору, а розрахунки здійснити за іншими, які діяли у часі існування договірних відносин протягом 8 років.

Тому визначальними та узгодженими між сторонами є тільки ті умови, які підписані сторонами, а таким документом є лише заява від 07.04.2011р. та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ( а.с. 8).

В заяві будь-яких істотних умов, притаманних кредитному договору, не визначено, крім висловленого бажання клієнта отримати кредитку «Універсальна».

У довідці про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» між сторонами узгоджені наступні умови кредитування: тип кредитної лінії поновлювана; базова процентна ставка за користування кредитними коштами 2,5 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячного платежу ( включаючи плату за користування кредитними коштами) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення платежів до 25 числа наступного місяця за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка вираховується як пеня (1) базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам більше 50 грн. протягом 5 і більше днів; штраф у випадку прострочення будь-якого платежу терміном більше як 30 днів у сумі 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій; збільшена процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75 % на місяць ( 45 % на рік).

Стягнутий розмір заборгованості за тілом кредиту судом визначено у сумі 10 223 грн. 06 коп., яку фактично визнав відповідач, подавши заяву по суті справи. Та банк в цій частині рішення суду не оскаржує.

В скарзі банк просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, пенею і комісією та штрафи. Та колегія визнає, що ці складові є узгодженими між сторонами у вищенаведеній довідці про умови кредитування.

Перевіривши розрахунки по відсоткам, колегія встановила наступне.

З наданого банком табличного розрахунку вбачається, що у періоді з 07.04.2011р. по

31.08.2014р. відсотки нараховувались відповідачу за ставкою 30 % річних, тобто в узгод-

женому розмірі. Але з 01.09.2014р. відсоткова ставка була збільшена банком до 34,8 % річних, а з 01.04.2015р. збільшена до 43,20 % річних, але така зміна відбулась в односторонньому порядку, оскільки будь-яких змін до умов кредитування, які були підписані, а тому погоджені відповідачем, матеріали справи не містять. Тому це є порушенням приписів статті 1056-1 ЦК України, та розрахована за збільшеними ставками заборгованість не може бути вмінена відповідачу до стягнення.

Станом на 31.08.2014р. заборгованість за процентами, нарахованими за узгодженою процентною ставкою, ставила 270,54 грн.

За подальший період проценти слід розрахувати за базовою ставкою 30 % річних:

- з 01.09.2014р. по 12.10.2014р. сума кредиту становила 10 309,69 грн., тому сума відсотків буде становити: 10 309,69 х 30 : 100 : 360 х 42 = 360,84 грн.;

- з 13.10.2014р. по 18.10.2014р. сума кредиту 10 200,73 грн., тому сума відсотків становить: 10 200,73 х 30 : 100 : 360 х 6 = 51,00 грн.;

- з 19.10.2014р. по 31.10.2014р. сума кредиту 10 223,06 грн., сума відсотків: 10 223,06 х 30 : 100 : 360 х 13 = 110,75 грн.;

- з 01.11.2014р. по 29.11.2014р. сума кредиту 10 222,66 грн., сума відсотків: 10 222,66 х 30 : 100 : 360 х 29 = 247,05 грн.;

- з 01.12.2014р. по 31.08.2017р. сума кредиту 10 223,06 грн., сума відсотків: 10 223,06 х 30 : 100 : 360 х 1005 = 3 071,20 грн.

Всього заборгованість по відсоткам за весь період стягнення становить: 270,54 грн. + 360,84 грн. + 51 грн. + 110,75 грн. + 247,05 грн. + 3071,20 = 4 111,38 грн.

Саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача , у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із прийняттям постанови про часткове задоволення цих позовних вимог.

Що стосується заборгованості, яку банк зазначив як «пеня та комісія» у розмірі 3383,11 грн., то вона є саме пенею, оскільки комісія за кредитне обслуговування Довідкою про умови кредитування не передбачалась, тому в графі «пеня та комісія» розраховано саме пеню. Та розрахунок пені відповідає узгодженому у Довідці про умови кредитування.

Заяв про застосування строків позовної давності відповідачем подано не було, оскільки він наполягав на інших підставах для відмови в задоволенні позовних вимог щодо відсотків, пені та штрафів.

Отже, оскільки відповідачем заяви про застосування строку позовної давності не було подано, то вся сума заборгованості по пені, визначена банком, та розрахована апеляційним судом заборгованість по відсоткам підлягають стягненню з відповідача.

Щодо вимог про стягнення штрафів, то колегія вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у стягненні штрафів, колегія виходить з того, що їх нарахування передбачено у тому випадку, коли відповідачем допущено прострочення будь-якого платежу терміном більше як 30 днів. Але за таке порушення відповідачу вже було нараховано пеню, яка нараховується на прострочену заборгованість з першого дня прострочення, в тому числі і на суму заборгованості, прострочка якої відбулась на 30 днів.

Свою позицію апеляційний суд вмотивовує положеннями ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи однаковість підстав нарахування пені і штрафів та те, що вони є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойкою, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на всі вище встановлені обставини, колегія визнає апеляційну скаргу банку частково обґрунтованою, тому рішення суду у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України щодо відмови у позовних вимогах про стягнення відсотків та пені підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову в частині відсотків та задоволення позову в частині пені, а у стягненні штрафів слід змінити правові підставами щодо відмови в цих вимогах, ніж визначені судом першої інстанції.

Приймаючи постанову про часткове задоволення апеляційної скарги банку, колегія вирішує питання у відповідності до положень статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат, які належать до компенсації банку за рахунок відповідача пропорційно до задоволеним вимогам.

Так, банком сплачено судовий збір за подання позову з ціною 103 986,96 грн. у сумі 1600 грн., за подання апеляційної скарги у сумі 2400 грн., а всього 4 000 грн. Задоволено позов на загальну суму 10 223,06 + 4 111,38 грн. + 3383,11 грн. = 17 717,55 грн. Тому до компенсації належить судовий збір у сумі: 4000 х 17 717,55 : 103 986,96 = 681,53 грн. Судом першої інстанції вже стягнуто суму судового збору у розмірі 157,30 грн., тому остаточно на стадії апеляційного провадження банку належить до стягнення з відповідача: 681,53 157,30 = 524,23 грн.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів. витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам та пені та прийняти постанову про часткове задоволення вимог банку щодо стягнення відсотків та повністю щодо заборгованості по пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором, оформленим заявою б/н від 07.04.2011р., за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 4 111 (чотири тисячі сто одинадцять) гривень 38 копійок, заборгованість по пені в сумі 3 383 (три тисячі триста вісімдесят три) гривні 11 копійок, а також судовий збір в сумі 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 23 копійки, а всього 8 018 (вісім тисяч вісімнадцять) гривень 72 копійки.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019р. змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позовних вимог щодо штрафів.

В решті рішення не оскаржувалось та не переглядалось ( тіло кредиту, судовий збір за ці вимоги).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Постанова прийнята, складена та підписана 17 квітня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.