печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2107/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Плясуна О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення середньої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - відповідач, ПрАТ «АК «Київводоканал»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за 40 годин 30 хвилин за травень 2010 року у розмірі 719,40 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 04.10.2010 року по 17.11.2010 року у розмірі 7 014,60 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за затримку виплати належних позивачеві сум при звільнені за період з 12.10.2011 року по фактичний день ухвалення рішення по цій справі на підставі довідки ВАТ «АК «Київводоканал» № 3/181 від 04.10.2010 року, згідно якої середньоденна заробітна плата позивача складає 155,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 11.06.2003 року по 12.10.2011 року працював на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» з оплатою праці згідно штатного розпису. 12.10.2011 року позивач звільнився за власним бажанням з посади начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал», а в жовтні 2018 року він звернувся до Пенсійного фонду України з метою з`ясування стажу для нарахування пенсії. Із наданої Пенсійним фондом України довідки позивач дізнався, що ВАТ «АК «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Київводоканал», при звільнені 12.10.2011 року не виплатив йому належні суми за 40 годин 30 хвилин за травень 2010 року у розмірі 719,40 грн. та заробітну плату при звільнені за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року за період з 04.10.2010 року по 17.11.2010 року у розмірі 7 014,60 грн. Отже, оскільки при звільнені позивача з посади ВАТ «АК «Київводоканал» не виплатив останньому всі належні до виплати платежі, то період з 12.11.2010 року по день постановлення рішення у даній справі є часом затримки повного розрахунку, за прострочення якого стягується середня заробітна плата.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення середньої заробітної плати та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.04.2019 року.

11.02.2019 року на адресу суду від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

21.02.2019 року на адресу суду від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє просило в позові відмовити, оскільки, по-перше, позивачем не зазначено за які конкретно відпрацьовані дні або години йому не виплачено заробітну плату, а заробітна плата як визначено у законодавстві є винагородою за виконану роботу; по-друге, рішенням суду позивача було поновлено на роботі не у зв`язку із відсутністю прогулів, а у зв`язку із порушенням процедури звільнення, відтак, заробітна плата була нарахована та виплачена за фактично відпрацьований час; по-третє, на виконання рішення суду від 04.10.2010 року відповідачем було видано наказ від 05.10.2010 року про поновлення позивача на роботі, проте, позивач до роботи не приступив із невідомих причин, у зв`язку із чим йому було направлено лист з повідомленням про поновлення на роботі. З огляду на неприбуття на роботу протягом тривалого часу, ВАТ «АК «Київводоканал» повторно направило позивачу лист аналогічного змісту від 26.10.2010 року. Отже, відповідачем було виконано покладений на нього обов`язок щодо поновлення позивача на роботі, але останній з невідомих причин на роботі не з`явився. За таких обставин, правові підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку виплати належних сум при звільнені відсутні.

25.02.2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив у якій останній зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2011 року, скасовано наказ ВАТ «АК «Київводоканал» від 04.06.2010 року № 102-Н. На виконання вказаного рішення суду ВАТ «АК «Київводоканал» видало наказ від 05.10.2010 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » яким скасовано наказ про звільнення, а в останньому також було зазначено щодо невиплати позивачу за 40 годин 30 хвилин за травень 2010 року. Оскільки наказ про звільнення був скасований, а наказ про виплату грошових коштів у розмірі 719,40 грн. не видавався, то при звільнені позивача 12.10.2010 року відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу вказану суму. Більш того, відповідач зобов`язаний був при звільненні позивача повідомити останнього про всі невиплачені суми. Більш того, рішення суду не було виконано добровільно, а з наказом про поновлення на роботі від 05.10.2010 року позивача було ознайомлено в присутності державного виконавця 17.11.2010 року. Отже, рішення суду було виконано із затримкою. За таких обставин, на думку позивача, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

05.03.2019 року на адресу суду від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими.

17.04.2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення розрахунку загальної суми стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати належних сум при звільнені 12.10.2010 року.

25.04.2019 року справу було знято зі складу, у зв`язку із розглядом головуючим суддею клопотань органів досудового розслідування, та справу призначено до судового розгляду на 19.08.2019 року.

19.08.2019 року справу було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та справу призначено до судового розгляду на 29.10.2019 року.

19.08.2019 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення розрахунку загальної суми стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати належних сум при звільнені 12.10.2010 року.

29.10.2019 року в судовому засіданні суд заслухав вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача та протокольною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.10.2019 року, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 03.02.2020 року.

03.02.2020 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення розрахунку загальної суми стягнення середньої заробітної плати за час затримки виплати належних сум при звільнені 12.10.2010 року.

03.02.2020 року на адресу суду від ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшла заява про застосування строків позовної давності в якій останнє просило застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

03.02.2020 року справу було знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншої справи, та справу призначено до судового розгляду на 28.04.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2020 року, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи в судовому засіданні було відкладено до 03.09.2020 року.

В судове засідання 03.09.2020 року з`явились позивач та представник відповідача.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити.

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ВАТ «АК «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Київводоканал», № 102-Н від 04.06.2010 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» згідно п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за прогули без поважних причин (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня: 11.05.2010 р. 3 год. 30 хв., 12.05.2010 р. 8 год. 15 хв., 17.05.2010 р. 4 год., 26.05.2010 р. 3 год. 30 хв., 27.05.2010 р. 5 год. 30 хв., 31.05.2010 р. 3 год. 15 хв.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року скасовано наказ Першого заступника генерального директора з економіки та фінансів ВАТ «АК «Київводоканал» Найдюка Віталія Сергійовича від 04.06.2010 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 за прогули без поважних причин» скасовано та поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал»; стягнуто з ВАТ «АК «Київводоканал» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.06.2010 року по 04.10.2010 рік у сумі 13 717,44 грн. За правилами, передбаченими ст. 367 ЦПК України, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» та присудження заробітної плати за один місяць, а саме в сумі 3 429,36 гривень.

На виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року ВАТ «АК «Київводоканал» 05.10.2010 року видано наказ № 629-к, яким скасовано наказ від 04.06.2010 року № 102-Н про звільнення ОСОБА_1 та поновлено останнього на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» з 04.06.2010 року з посадовим окладом 3 000,00 грн. щомісячно, про що було повідомлено позивача шляхом направлення листа від 05.10.2010 року з проханням прибути до головного офісу ВАТ «АК «Київводоканал».

26.10.2010 року повторно було направлено позивачу листа з проханням прибути до головного офісу ВАТ «АК «Київводоканал», що підтверджується описом вкладення в цінний лист.

27.10.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Рагімовою А.Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 22184193 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал».

17.11.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Рагімовою А.Н. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 22184193, у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2011 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року залишено без змін.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем 12.10.2011 року ОСОБА_1 звільнився за власним бажанням з посади начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал», а в жовтні 2018 року він звернувся до Пенсійного фонду України з метою з`ясування стажу для нарахування пенсії.

Із наданої Пенсійним фондом України довідки позивач дізнався, що ВАТ «АК «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК «Київводоканал», при звільнені 12.10.2011 року не виплатив йому належні суми за 40 годин 30 хвилин за травень 2010 року у розмірі 719,40 грн. та заробітну плату при звільнені за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року за період з 04.10.2010 року по 17.11.2010 року у розмірі 7 014,60 грн.

Як визначено у ч. 1 ст. 116 КЗпП України (тут і далі в редакції закону, що діяла на час спірних правовідносин), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічні положення закріплені у ст. 1 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Отже, заробітна плата нараховується та виплачується, виходячи з відпрацьованого працівником робочого часу.

Так, у травні 2010 року робочими були 17 днів, а саме, 5, 6, 7, 11, 12, 13, 14, 17, 18, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 28, 31 травня. При цьому, вихідними та святковими були 1, 2, 3, 4, 8, 9, 10, 15, 16, 22, 23, 24, 29 та 30 травня, а з 5 по 7 травня включно позивач перебував у відпустці.

13 та 19 травня 2010 року ОСОБА_1 відпрацював повний робочий день, 11 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 3 годин 30 хвилин, про що складено Акт від 11.05.2010 року. 12 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом усього робочого дня, про що складено Акт від 12.05.2010 року. 14 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 3 годин, про що складено Акт від 14.05.2010 року. 17 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 4 годин, про що складено Акт від 17.05.2010 року. 18 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 1 години 30 хвилин, про що складено Акт від 18.05.2010 року. 20 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 2 годин, про що складено Акт від 20.05.2010 року. 21 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 3 годин, про що складено Акт від 21.05.2010 року. 25 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 1 години 30 хвилин, про що складено Акт від 25.05.2010 року. 26 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 3 годин 30 хвилин, про що складено Акт від 26.05.2010 року. 27 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 5 годин 30 хвилин, про що складено Акт від 27.05.2010 року. 28 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 1 години 30 хвилин, про що складено Акт від 28.05.2010 року. 31 травня 2010 року позивач був відсутній на робочому місці протягом 3 годин 15 хвилин, про що складено Акт від 31.05.2010 року.

Вказані обставини також підтверджуються табелем обліку використаного робочого часу за травень місяць 2010 року по службі соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал».

Таким чином, правові підстави для оплати праці позивача за час його відсутності на робочому місці у відповідача відсутні.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо наявної заборгованості відповідача за 40 годин 30 хвилин за травень 2010 року у розмірі 719,40 грн. ОСОБА_1 не зазначено за які саме відпрацьовані години у травні 2010 року йому не було виплачено заробітну плату.

При цьому, суд звертає увагу, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року наказ від 04.06.2010 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 за прогули без поважних причин» скасовано з підстав порушення процедури звільнення, а не у зв`язку із відсутністю прогулів.

За таки обставин, позовні вимоги в цій частині суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за час затримки виконання рішення суду за період з 04.10.2010 року по 17.11.2010 року у розмірі 7 014,60 грн., то суд зазначає наступне.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 4 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, суд зазначає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи, про що належним чином повідомлено працівника, якого фактично допущено до роботи.

Разом з тим, визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення.

Тобто рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

На виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2010 року ВАТ «АК «Київводоканал» 05.10.2010 року видано наказ № 629-к, яким скасовано наказ від 04.06.2010 року № 102-Н про звільнення ОСОБА_1 та поновлено останнього на посаді начальника служби соціального розвитку та господарського забезпечення ВАТ «АК «Київводоканал» з 04.06.2010 року про що було повідомлено позивача шляхом направлення листа від 05.10.2010 року з проханням прибути до головного офісу ВАТ «АК «Київводоканал».

Однак, 05.10.2010 року ОСОБА_1 на робоче місце не з`явився, до роботи не приступив, у зв`язку із чим, 26.10.2010 року повторно було направлено позивачу листа з проханням прибути до головного офісу ВАТ «АК «Київводоканал», що підтверджується описом вкладення в цінний лист.

Належних та допустимих доказів на підтвердження не допуску ОСОБА_1 до роботи останній не надав.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем виконано належним чином покладений на нього судовим рішенням обов`язок про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Отже, правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відсутні, а позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за затримку виплати належних позивачеві сум при звільнені за період з 12.10.2011 року по фактичний день ухвалення рішення по цій справі, то суд зазначає наступне.

Як визначено у ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, відповідальність у вигляді виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку настає в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Оскільки, як встановлено судом, відповідач виплатив ОСОБА_1 всі належні до виплати суми, то правові підстави для застосування відповідальності та стягнення з ПрАТ «АК «Київводоканал» середнього заробітку за весь час затримки відсутні.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, відтак, позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Доказів понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач суду не надав.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а відповідачем не надано доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, то питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 47, 94, 116, 117, 235, 236 Кодексу законів про працю України, ст.. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення середньої заробітної плати - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Григоренко