Справа № 346/5702/18
Провадження № 2/346/99/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Матушевської Г.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Халус А.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання частки майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Лейб`юк Б.Б. звернувся до суду з даним позовом та посилається на те, що з2004 року по 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 спільно проживала із ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з ним спільно вели господарство за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, та після його смерті відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1 ) загальною площею 67,0 м.кв, жилою площею 31,9 м.кв., гараж, зазначений в генплані літерою «Б» та земельну ділянку площею 0,0929 гектара, кадастровий номер 040010028, що розташована в АДРЕСА_1.

Вказує, що дане нерухоме майно придбане під час перебування у незареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за рахунок коштів спільного сімейного бюджету. ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, однак для оформлення своїх прав їй необхідно звернутися до нотаріальної контори, а для цього треба встановити факт спільного проживання як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу більше ніж п`ять років.

Зазначає, що факт спільного проживання ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_5 , а також про набуття ними, за час спільного проживання, вищевказаного майна підтвердили свідки допитані у судовому засіданні та додані до позовної заяви фотокартки із сімейного фотоальбому, де зображено, як вони проводили свій час у вихідні та святкові дні, як проживали разом однією сім`єю. Оскільки позасудовим шляхом встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_5 неможливо, також відсутні інші способи визнання майна спільною сумісною власністю подружжя тому, вважає за доцільне звернутись до суду із даною заявою. Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них.

Вказує, що згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Тому, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 в період з 2004 року по 12.04.2018 р. однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити, що частка померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , гараж, та земельну ділянку площею 0,0929 га, розташованої в с. Шепарівці садове господарство «Росинка» становила Ѕ частину та визнати за ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності право власності на Ѕ частки на будинок АДРЕСА_1 , гараж та земельну ділянку площею 0,0929 га в с. Шепарівці(садове господарство «Росинка»).

Позивач у судовому засіданні підтримали мотиви та вимоги позову, зазначивши, що вона познайомилась з ОСОБА_5 у 2004 році, разом почали жити з 01 січня 2005 року в АДРЕСА_2 з її дочкою та зятем. У 2006 році купили у АДРЕСА_1 і почали вести спільне господарство, зробили ремонт у будинку, провели воду. Спадкодавець спірний будинок оформив під заставу так як його брату ОСОБА_4 потрібні були кошти. Вона та спадкодавець ОСОБА_5 сплатили суму боргу брата за хату 10 000 грн. приблизно у 2015 році, а брат ОСОБА_4 нічого не допомагав. Коли купили спірний будинок колишні власники ще місяць жили в ньому.

Представник відповідача адвокат Халус А.Г., погодивши правову позицію з відповідачем, подав до суду відзив на позов, котрого підтримав у судовому засіданні посилаючись на те, що на дату набуття права власності на спірне нерухоме майно (спадковий актив) позивач не вела з ОСОБА_5 спільне господарство, вони не проживали разом та не виконували спільно обов`язки по утриманню один одного, тобто не були фактичним подружжям, що підтверджено свідками та іншими доказами. Із змісту позовної заяви та доданих доказів позивача не вбачається підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 74 Сімейного кодексу України і задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності за позивачкою на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 є похідними від позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та не можуть бути задоволеними без встановлення цього юридичного факту.

Спірне нерухоме майно було придбано спадкодавцем ОСОБА_5 за його власні кошти і є спадковим активом спадкодавця, а не об`єктом спільної сумісної власності, оскільки спірне майно не було придбане внаслідок спільної праці з позивачем та ведення спільно господарства.

Просить в задоволенні позову відмовити

Суд, враховуючи пояснення сторін, беручи до уваги відзив на позов, дослідивши доводи позову та перевіривши їх доказами, заслухавши покази свідків, доходить таких висновків

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 07 березня 1996 року зроблено запис за № 35 (а.с.21)

ОСОБА_5 змінив прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові (а.с.22)

Відповідно до договору купівлі- продажу садового будинку від 13 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотріального округу Трачук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № Д- 1155 ОСОБА_5 є власником садового будинку за АДРЕСА_1 .(а.с.1,2) На земельній ділянці знаходиться : садовий будинок, зазначений в генплані «А», гараж «Б». Також підтверджено належність на праві приватної власності ОСОБА_5 вищевказаного садового будинку, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ від 03 березня 2007 року (а.с.15)

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки ОКП «Коломийське МБТІ» від 19 жовтня 2018 року ринкова вартість садового будинку АДРЕСА_1 для оформлення спадщини становить 181 339 грн. (а.с.16)

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 вересня 2006 року спадкодавець ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0929 га, кадастровий номер 040010028 в АДРЕСА_1. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотріального округу Трачук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № Д- 1153(а.с.17,18). Відповідно до висновку директора ТОВ «Українське бюро приватизації та оцінки майна» оціночна вартість вищевказаної земельної ділянки станом на 26.10.2018 року становить 42 043,00 грн. (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у м. Коломия про що 13 квітня 2018 року складено відповідний актовий запис № 9 (а.с.12)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищевказане майно. Як стверджує позивач, дане нерухоме майно придбане під час перебування у незареєстрованому шлюбі з нею і за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, тому просить суд встановити факт спільного проживання в період з 2004 по 12.04.2018 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , та визначити, що частка померлого на майно становила Ѕ, відповідно і визнати за нею у праві спільної сумісної власності право вланосні на Ѕ частки майна.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є двоюрідною сестрою позивача, суду пояснила, що знала ОСОБА_5 з 2004 року, її сестра вона ж позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жили разом на квартирі у дочки останньої, та вона їх неодноразово відвідувала. Хату в Шепарівцях купили в період кінець 2004 - початок 2005 р.р. , вклали кошти в ремонт. Перейшли жити до хати у 2005 р. Також їй відомо стало у 2014-2015 р., що брат ОСОБА_5 - ОСОБА_4 взяв кредит однак його не сплачував, а ОСОБА_5 самостійно сплачував даний кредит. Після смерті ОСОБА_5 позивач займалась похороном. Про сплату грошей за будинок і частину позивача їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знайома з позивачем з 2005 року, і влітку 2005 р. позивач із спадкодавцем ОСОБА_5 цікавилися щодо купівлі дачного будинку. Вказує, що показала кілька будинків. Вони купили хату, утеплили її , поміняли вікна та двері , працювали на городі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила , що з 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були її сусідами в с. Шепарівці, почали облагороджувати будинок, жили разом.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що її сестра має дачу, котра знаходиться через паркан з дачею ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які стали їх сусідами у 2006 році та які жили разом. Свідок ОСОБА_10 пояснив, що знає позивача бо має дачу через одну ділянку. Приблизно 14-15 років тому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали спірний будинок, жили в даному будинку. Бачив як ОСОБА_5 проводив ремонтні роботи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , в.о. сільського голови села Шепарівці зазначила, що вперше зустріла позивача ОСОБА_1 на похороні матері ОСОБА_5 Спадкодавець ОСОБА_5 продав свій будинок влітку 2006 року, до того він проживав з жителькою села ОСОБА_12 . У 2006 році він купив садовий будинок, про що їй стало відомо, оскільки вона працювала на той час секретарем сільської ради та вела відповідні реєстри. Позивач на момент купівлі садового будинку не проживала з ОСОБА_5 . У спірному садовому будинку ще деякий час проживала попередня власниця, а ОСОБА_5 проживав в м. Коломия у матері. Щодо спільного проживання позивача з спадкодавцем їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що був знайомий з ОСОБА_5 з 1990 року , вони часто спілкувались поки ОСОБА_5 жив на АДРЕСА_6 . У 2003 р. ОСОБА_5 продав хату. Також йому відомо про те, що ОСОБА_5 проживав разом з 1990 р. по 2004 р. із ОСОБА_12 . У 2017 р. він, свідок познайомився з позивачем ОСОБА_1 у них вдома, на той час вони разом проживали.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_5 купив у неї хату в АДРЕСА_1 у вересні 2006 року. ОСОБА_5 особисто приходив двічі до неї по питанню купівлі спірного будинку, у нотаріуса оформляли договір купівлі-продажу тільки вона, свідок та ОСОБА_5 . Жодної домовленості з позивачем, вона, свідок не мала. Після продажу спірного будинку вона свідок деякий час (3-4 місяці) проживала в ньому, а взимку звільнила житло. Вказує, що позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_5 не було, вона жила в той час в ОСОБА_16 на їхній вулиці. Поки вона, свідок жила у спірному будинку позивач не брала участь в його ремонті. Майстри утеплювали хату. ОСОБА_5 не розказував з ким планує жити у хаті.

Свідок ОСОБА_15 , голова кооперативу садове господарство «Росинка» суду пояснив, що до вересня місяця 2006 року у спірному будинку проживала ОСОБА_14 , яка продала будинок ОСОБА_5 Вказує, що ОСОБА_5 прийшов до нього та він вніс його у список, а про ОСОБА_1 мови не було. ОСОБА_14 ще проживала деякий час у проданому нею будинку про що його попередив ОСОБА_5 . Щодо ремонту в будинку, то вказав, що його робив ОСОБА_5 , а позивача ОСОБА_1 він не бачив в той час. Ствердив, що ОСОБА_5 проживав з ОСОБА_1 . Деякий час позивач мпроживала у ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_5 був його другом та вони знайомі близько тридцяти років. У 2003 р. ОСОБА_5 його познайомив з позивачем та повідомив, що вони зустрічаються. До них він приходив у гості на вул. Здоров`я. Також йому відомо , що відповідач не оплачував кредит, який ОСОБА_5 оформив на себе із-за чого вони не спілкували близько двох років. У серпні 2004 р. він приходив у спірний будинок, де бачив позивача.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. . Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, потрібно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін.

З пояснень свідків у судовому засіданні як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, судом не встановлено ознак спільного проживання сім`єю з 2004 року, за яким: чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет, не встановлено того, що вони планували своє життя, обговорювали питання фінансового характеру.

Пояснення свідка ОСОБА_18 , яка є двоюрідною сестрою позивача, суд оцінює критично, оскільки вважає свідка заінтересованим, а також остання невірно вказала час купівлі будинку .

Свідок ОСОБА_7 не підтвердила, що позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_5 вели спільно господарство, купили та здійснили ремонт спірного будинку за спільні кошти.

З пояснень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не вбачається, що спірний будинок куплено позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за спільні кошти, що останні вели спільно господарство, мали єдиний бюджет.

Спільне святкування свят, про що надано суду фото таблицю, суд не вважає беззаперечним доказом факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, оскільки сам він по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу, не являється достатнім доказом, а може свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Крім того, не зазначено на фото таблиці період, час, подія, особи.

Суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна за кошти сім`ї та на користь сім ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо. Крім того, суд зауважує, що позивач не вказала інформації за яку суму сторони погодили придбати будинок, земельну ділянку, приблизну вартість будинку придбаного ними.

Посилання позивача не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, без наявності інших ознак сім`ї, крім того позивач зазначила своє місце реєстрації АДРЕСА_3 , натомість доказів про місце проживання за адресою АДРЕСА_1 суду не надано.

Позивачем не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірний будинок.

Жоден із допитаних судом свідків зі сторони позивача, беззаперечно не підтвердили факту перебування позивача та відповідача у спірний період у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім`єю з веденням спільного господарства, побуту та бюджету.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2004 року по 12.04.2018 р., і відповідно суд не знаходить правових підстав для задоволення інших позовних вимог, які є похідними, таких як: визначення частки ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на спірний будинок, гараж, та земельну ділянку та визнання у праві спільної сумісної власності право власності на Ѕ частки на майно.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.57,60,69-72,74 СК України,ст.372 ЦК України, керуючись ст. ст. 141,268,273,354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 в період з 2004 року по 12.04.2018 р. однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначення, що частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 , гараж, та земельну ділянку площею 0,0929 га, розташованої в с. Шепарівці садове господарство «Росинка» становила Ѕ частину та визнання за ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності право власності на Ѕ частки на будинок АДРЕСА_1 , гараж та земельну ділянку площею 0,0929 га в с. Шепарівці(садове господарство «Росинка») , відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 20 березня 2020 року

Суддя Беркещук Б. Б.