Справа № 364/240/20
Провадження № 2/364/143/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участі секретаря судового засідання Бондаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

до Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20 березня 2020 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка на час смерті проживала в с. Матвіїха Володарського району Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за номером 3, виданого 20 лютого 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що 11 травня 2000 року в реєстрі зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після смерті якої відкрилась спадщина за законом. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності СС «Іскра» Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало ОСОБА_3 згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161324.

На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи втрачено, тому відповідно оформлення спадщини у нотаріуса неможливе, тому позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач просить суд визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 8, що складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебувають у колективній власності СС «Іскра» (територія Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало ОСОБА_3 згідно із сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії КВ № 0161324).

В підготовче судове засідання на розгляд справи представник позивача не з`явився та подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась , подала до суду заяву, якою просила розгляд справи провести без її участі та задовольнити позовні вимоги.

В підготовче судове засідання представник відповідача Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області не з`явився , подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується витягом за № 3, виданим 20 лютого 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що 11 травня 2000 року в реєстрі зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності СС «Іскра» Матвіїхської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало ОСОБА_3 згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161324.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є племінницею померлої ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8), паспортом серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , рішенням суду про встановлення факту родинних відносин від 25.06.2009 р., архівними довідками № 02-113, № 02-114, № 01-43/3073(1).

Володарська районна державна нотаріальна контора Київської області на запит № 364/240/2020 від 27.03.2020 року повідомляє, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась.

Позивач не має можливості оформити свої спадкові права оскільки вказаний вище сертифікат, який є правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", був втрачений, про що в газеті «Голос Володарщини» опубліковано відповідне оголошення . Видача дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) чинним законодавством в даний час не передбачена, а відсутність сертифікату, що посвідчує право на земельну частку (пай) позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права та виділити земельну частку (пай) в натурі і отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів .

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», зокрема пункту 11 «При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю».

У відповідності з пунктами 16 та 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю, а сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельним часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У п. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Враховуючи, що спадкодавцю за життя належало право на земельну частку (пай), в силу статті 1218 Цивільного Кодексу України це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої.

Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 1266 ч.3 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ч. 5 ст. 3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мін`юсту від 03.03.2004 року № 20/5), п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 83, 89, 141, 200-206, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на спадкове майно після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 8, що складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебувають у колективній власності СС «Іскра» ( територія Матвіїхської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало ОСОБА_3 згідно із сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії НОМЕР_7 , виданого Володарською районною державною адміністрацією на підставі рішення розпорядження від 24.01.1997 року №22 та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.02.1997 року за № 4708, в порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області або безпосередньо до апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О. В. Ткаченко