Номер провадження: 22-ц/813/5420/20
Номер справи місцевого суду: 509/6865/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" Лобанової Анни Анатоліївни на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року представник АТ «Ощадбанк» Лобанова Анна Анатоліївна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 21 березня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 1807, відповідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 256 785 Євро з остаточним терміном повернення до 21 березня 2018 року. В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк» 21.03.2008 року було укладено іпотечний договір, іпотекою якого виступив житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 381,9 кв.м., житловою площею 125,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ «Ощадбанк» в 2009 році звернувся з позовом до суду. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23.06.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії ООУ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 381,9 кв.м., житловою площею 125,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 . На даний час рішення суду не виконано.

Вподальшому, банк з`ясував, що право власності на частину іпотечного майна на підставі рішень суду визнано за цивільною дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_1 , яка на підставі висновку щодо технічної можливості поділу, фактично зробила виділ в натурі своєї 2/3 частини будинку, та присвоїла йому нову адресу: АДРЕСА_1 .

Таким чином, до ОСОБА_1 перейшло 2/3 частини предмету іпотеки.

Посилаючись на ч.2 ст.23 ЗУ «Про іпотеку», позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, яка станом на 09.12.2019 рік складає 814 670, 30 Євро, звернути стягнення на житловий будинок, загальною площею 270,6 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , огорожи 1-3, що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.

Разом з тим, банк просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 270,6 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А, вимощення І, огорожи 1-3, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" Лобанова Анна Анатоліївна подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову скасувати, заяву представника банку задовольнити та накласти арешт на спірне майно, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для накладення арешту.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір з-приводу житлового будинку, загальною площею 270,6 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А, вимощення І, огорожи 1-3. Як зазначає позивач, вказане майно є іпотечним майном переданим ОСОБА_4 21.03.2008 року в іпотеку банку у якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 1807 від 21.03.2008 року, проте через маніпуляції відповідача ОСОБА_1 іпотечне майно виділено в окремі частки та вибуло з володіння іпотекодержателя. Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» набула статусу іпотекодавця своєї 2/3 частини житлового будинку за АДРЕСА_2 та відтепер несе відповідальність за зобов`язання ОСОБА_2 .

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 позов АТ «Ощадбанк» не визнає, повністю його заперечує та зазначає, що ніякого відношення до укладеного між АТ «Ощадбанк» і ОСОБА_2 кредитного договору не має, так само як і до іпотечного договору, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 . Вказане майно набула на підставі рішення суду, тому вважає позов банку необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вбачає, що спір між сторонами реально існує.

У зв`язку з тим, що метою забезпечення позову є запобігання ситуації відчуження предмета спору і тим самим зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що є всі підстави для забезпечення позову, які є співмірними з позовними вимогами банку.

За наявності реального спору між сторонами, з огляду на пред`явлення вимог майнового характеру, які забезпечуються арештом майна, з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову заявленим вимогам, у суду першої інстанції не було наявних правових підстав для відмови представнику АТ «Ощадбанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову - скасуванню, а заява про забезпечення позову задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" Лобанової Анни Анатоліївни задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

Заяву представника Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" Лобанової Анни Анатоліївни про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 270,6 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А, вимощення І, огорожи 1-3.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.10.2020 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін