Справа № 441/1609/19 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/352/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Львів

Справа № 441/1609/19

Провадження № 22ц/811/352/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області, постановлену у м. Городок 13 січня 2020 року у складі судді Малахової-Онуфер А.М.,

у справі

за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

встановив:

2 вересня 2019 року представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , звернуся з цією скаргою. Просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо невизначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) згідно заяви від 19 липня 2019 року та зобов`язати державного виконавця визначити таку суму заборгованості. В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні у Городоцькому РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-816, виданого 8 листопада 2006 року Городоцьким районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліментів на дитину ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Вказує, що 20 листопада 2018 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості за аліментами, згідно якого до сплати нараховано 209 556, 30 грн., з яких 34 951, 80 грн. сплачено боржником. Залишок заборгованості на 20 листопада 2018 року склав 174 604, 80 грн. Вказує, що не погоджується із таким розрахунком. ОСОБА_2 19 липня 2019 року повторно звернувся до Городоцького РВ ДВС із заявою про визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), проте державний виконавець його заяву по суті не розглянув. Вважає розрахунок заборгованості від 20 листопада 2018 року за період з жовтня 2006 по березень 2009 року незаконним, оскільки такий проведено на підставі листа ДПІ у Городоцькому районі №8700/10/17 від 8 липня 20019 та із врахуванням сум, визначених у звітах фізичної особи - платника єдиного податку « ОСОБА_9 », без урахування того, що обсяг виручки за звітний квартал вираховується наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку і без урахування суми витрат (сума сплаченого податку). Просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги з тих підстав, що державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості і проведення повторного розрахунку не передбачено.

Ухвалу суду оскаржили представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_10 .

Представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на її доводи.

Представник ОСОБА_4 , не погодившись з ухвалою суду, просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою виключити абзац оскаржуваної ухвали, де суд першої інстанції безпідставно зазначив, що 20 листопада 2018 року державним виконавцем у виконавчому провадженні проведено розрахунок заборгованості по аліментах з примусового виконання виконавчого листа № 2-816 від 8 листопада 2006 року, згідно якого до сплати нараховано 209 556, 30 грн. аліментів, з яких 34 951, 80 грн. сплачено боржником, залишок заборгованості на 20 листопада 2018 року становить 174 604, 80 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.

На виконанні у Городоцькому РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження №45053132 з примусового виконання виконавчого листа № 2-816, виданого 8 листопада 2006 року Городоцьким районним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 аліментів на дитину ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 жовтня 2006 року, до досягнення дитиною повноліття.

20 листопада 2018 року, державним виконавцем за заявою боржника ОСОБА_2 від 14 листопада 2018 року, на підставі статей 5, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року, глави 15 СК України та наявних матеріалів у виконавчому провадженні, проведено розрахунок заборгованості по аліментах з примусового виконання виконавчого листа № 2-816 від 8 листопада 2006 року, згідно якого до сплати нараховано 209 556, 30 грн. аліментів, з яких 34 951, 80 грн. сплачено боржником, залишок заборгованості на 20 листопада 2018 року становить 174 604, 80 грн.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 , не погодившись із розміром заборгованості по аліментах від 20 листопада 2018 року, повторно 19 липня 2019 року звернувся до Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про перерахунок суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) боржника ОСОБА_9 , на підставі звітів фізичної особи - підприємця за 2006-2009 роки.

З листа Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 27 серпня 2019 року вбачається, що заяву представника ОСОБА_1 від 19 липня 2019 року про перерахунок заборгованості по аліментах розглянуто і йому роз`яснено положення частини 3 статті 195 СК України і частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, а спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановлену законом.

Представник ОСОБА_1 , не погоджуючись із нарахованим розміром заборгованості від 20 листопада 2018 року, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо не проведення розрахунку суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) за заявою боржника від 19 липня 2019 року та зобов`язати державного виконавця визначити таку суму заборгованості зі сплати аліментів за період: 4 квартал 2006 року, 2007, 2008 роки та 1 квартал 2009 року, з врахуванням заборгованості зі сплати аліментів за інший не оскаржуваний період часу.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 71 цього Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Відтак, представнику боржника Городоцьким РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відмовлено у проведенні повторного розрахунку (визначенні) суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки заяву від 19 липня 2019 року розглянуто, підстав для повторного перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не встановлено. Зазначено, що спір по суті виник щодо розміру заборгованості по аліментах, обчисленої 20 листопада 2018 року державним виконавцем, тому немає підстав для зобов`язання державного виконавця визначати суму заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) згідно поданої 19 липня 2019 року заяви боржника, за період: 4 квартал 2006 року, 2007, 2008 роки та 1 квартал 2009 року, з врахуванням заборгованості зі сплати аліментів за інший не оскаржуваний період часу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Встановлено, що заявник звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що він не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

На це суд першої інстанції уваги не звернув.

Відповідно до статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді