Справа № 299/2794/18
П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суду у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 26 грудня 2019 року (головуючий суддя Надопта А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської РДА, орган опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області, прокуратура Закарпатської області про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 , в якому просили визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із його батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_1 . У шлюбі в них народилася дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свого народження і до ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина постійно проживала з батьком та бабусею у с. Пушкіно, Виноградівського району. Однак, 15.06.2018 відповідачка фактично викрала у них дитину і з цього часу позивачі не бачать дитину, не спілкуються з нею через заборону матері дитини. Вказували, що відповідачка налаштовує дитину проти батька. Вважають, що відповідачка своїми діями завдає шкоду психоемоційному стану дитини. За їх місцем проживання у с.Пушкіно створені всі умови для нормального проживання та виховання дитини.

Вказуючи на дані обставини, просили позов задовольнити.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення їхнього позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що дитина зі свого народження і до 15.06.2018 постійно проживала з батьком та бабусею; мати протягом 8 років не навідувалась, не надавала дитині матеріальної допомоги, вихованням не займалася, не мала постійної роботи. У червні 2018 року відповідачка фактично викрала у них дитину, виїхала за межі Закарпатської області в м. Енергодар Запорізької області та з цього часу позивачі не бачать дитину. Вважають, що висновок Органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації є необґрунтованим, не містить Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 (батька), а висновок Органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області щодо розв`язання спору відсутній, при цьому такий орган просив взяти за основу висновок Органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації. Скаржники вважають необґрунтованими обставини, зазначені у Акті обстеження житлово-побутових умов у матері ОСОБА_3 , оскільки наявні суперечності щодо її місця проживання чи то у АДРЕСА_2 , чи у АДРЕСА_3 . Вказують, що не з`ясованою є обставина щодо власника житла за такими адресами. Зазначають, що місцевим судом при ухваленні рішення не взято до уваги ставлення батьків до виховання дитини, до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_3 після відкриття апеляційного провадження, у квітні 2020 року, надіслала до апеляційного суду звернення та ряд документів, на спростування вказаного у позовній заяві, а також заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності,

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, на адреси, відомі апеляційному суду. Голова Виноградівської РДА надіслав на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування. У заяві, надісланій на адресу апеляційного суду, позивачі зазначали, що повістки відповідачу ОСОБА_5 направлялись не за тією адресою, за якою відповідач фактично проживає, а оскільки відповідач в жодне судове засідання не з`являлась, відзиву та заперечення на позов та на апеляційну скаргу не подавала, просили доправити відповідача у судове засідання разом з дитиною у примусовому порядку через поліцію.

Як зазначалось вище, відповідач ОСОБА_3 , після відкриття апеляційного провадження, надіслала до апеляційного суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги не підтримує у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_3 обізнана про апеляційне провадження, її позиція апеляційному суду відома, так само як апеляційному суду відома позиція апелянтів та Органу опіки та піклування. Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору, а тому, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Главою 13 Сімейного кодексу України врегульовані особисті немайнові права і обов?язки батьків і дітей.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ст. 160 СК України). Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, які мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Зважаючи на норми Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», положення Конвенції про права дитини, та практику Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції правомірно зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

А суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У даній справі судом встановлено, що із 17.07.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі за №299/1674/18 від 17.10.2018.

Від цього шлюбу народилася одна дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати і батько дитини проживають окремо та не дійшли добровільної згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх неповнолітній син ОСОБА_6 .

Згідно довідки ТОВ «Дім» від 30.07.2018 № 1/08 ОСОБА_1 дійсно працює в ТОВ «Дім» та займає посаду муляра-штукатура (а.с. 20).

Відповідно до наданої ТОВ «Дім» характеристики від 30.07.2018 № 1/09, ОСОБА_1 за час роботи проявив себе як працелюбний і відповідальний працівник, який успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. У спілкуванні зх. колегами доброзичливий і привітний, з партнерами і клієнтами фірми ввічливий і чемний, у скрутних ситуаціях завжди націлений на знаходження компромісних рішень Дотримується норм поведінки, прийнятих на підприємстві. Уважний до людей, тактовний. Трудову дисципліну ніколи не порушував. За характером витриманий, миролюбивий, сторониться конфліктних ситуацій. На час надання характеристики ще був одружений, зазначалось, що піклується за свою сім`ю, займається вихованням малолітньої дитини. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи працівника не було (а.с. 21 т. 1).

Згідно довідки Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 12.09.2018 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 було АДРЕСА_4 (а.с. 38 т. 1).

З акту від 25.06.2018 № 02-10/173, складеного депутатом та головою Буківської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_3 починаючи з 15.06.2018 за адресою АДРЕСА_4 фактично не проживає (а.с. 33 т. 1 ).

У письмових запереченнях на позов (а.с. 114 т. 1) відповідачка ОСОБА_3 заперечила твердження позивачів про те, що дитина залишалася з народження із батьком у АДРЕСА_1 , та те, що мати дитиною не опікувалася. Зазначала, що такі твердження є неправдивими. Вказувала, що до декрету та після нього офіційно працювала, син постійно проживав з нею, відвідував дитячий садок із 2014 року у с. Букове за місцем реєстрації відповідачки. Натомість батько дитини постійно їздив на заробітки. 22.10.2017 ОСОБА_3 поїхала до позивача в Угорщину працювати, де зрозуміла чому в нього така мала зарплата, що ОСОБА_1 вживає алкоголь, прогулює роботу, попри сподівання роботодавця, що з приїздом дружини ситуація зміниться, ОСОБА_1 було звільнено. Зрозумівши, що брехня чоловіка тривала 8 років, вирішила не руйнувати собі та дитині життя і розірвати шлюб із ОСОБА_1 . Вказує, що 16.11.2018 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.11.2018 серії НОМЕР_1 та змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с. 118 т. 1). Зазначала, що наразі офіційно не працює, доглядає дитину та водночас займається вдома ремонтом одягу, що надає більше часу займатися з дитиною. Чоловік працює в Енергодарському об`єднаному військовому комісаріаті Запорізької області. Син ОСОБА_6 проживає у повноцінній сім`ї за місцем реєстрації чоловіка, не бажає спілкуватися з позивачем, так як у дитини не найкращі спогади про рідного батька.

З доданої відповідачкою характеристики від 18.09.2018, виданої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що його було прийнято на роботу 03.04.2017 на фірму Robotica BF Kft в Угорщині, м. Будапешт на посаду будівельника. Як робітник зарекомендував себе негативно, був звільнений за часте недотримання трудової дисципліни (а.с. 116 т. 1).

З долученої відповідачкою характеристики від 18.09.2018, виданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що її було прийнято на роботу 25.10.2017 на фірму Robotica BF Kft в Угорщині, м. Будапешт за трудовим договором, на заводі з виготовлення джгутів до автомобілів. На роботі зарекомендувала себе як відповідальний робітник, жодного разу не пропускала роботу, дотримувалася робочого часу, ніколи не отримувала зауваження на виробництві (а.с. 117 т. 1).

У серпні 2018 року сектором реєстрації Енергодарської міської ради було видано Довідку № 7754 від 02.08.2018, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , але фактично проживає у АДРЕСА_3 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_10 (1957 р.н.), ОСОБА_11 (1958 р.н.), ОСОБА_7 (чоловік 1986 р.н.), ОСОБА_4 (син 2010 р.н.), ОСОБА_12 (1981 р.н.), ОСОБА_13 (2003 р.н.), ОСОБА_14 (2007 р.н.). (а.с. 127 т. 1).

Надаючи вказану довідку до справи разом із письмовими запереченнями, відповідачка стверджувала, що сестра чоловіка ОСОБА_12 , її діти ОСОБА_13 , ОСОБА_14 фактично не проживають за місцем реєстрації чоловіка.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 21.03.2019, виданого начальником служби у справах дітей Енергодарської міської ради Черноус О., відповідач ОСОБА_3 , проживає із сином ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 . Житлово-побутові умови у вказаному будинку сприятливі для проживання, виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_4 , який має свою окрему кімнату (Т.1 а.с.161).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновком органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації №03-24/926 від 08.04.2019 було визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 саме із матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 173-175 т. 1).

Оскільки колегією суддів було встановлено, що у матеріалах справи відсутній висновок Органу опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області щодо розв`язання спору у даній справі, а висновок Органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації не містить встановлених даних щодо обстеження умов проживання батька дитини ( АДРЕСА_1 ), зокрема, Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 (батька), Закарпатським апеляційним судом було вжито заходів для надання суду відповідними органами опіки та піклування письмових висновків щодо розв`язання спору у даній справі.

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 02.06.2020 Органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації надано висновок від 20.07.2020 № 03-24/1655 (а.с.225-230 т. 2), з якого вбачається наступне.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Виноградівської районної державної адміністрації, що відбулося 21.07.2018, ОСОБА_1 надав пояснення, що ОСОБА_3 протягом року перебувала за кордоном на заробітках. ОСОБА_1 також їздив за кордон, кожні два тижні приїздив додому. Син народився та проживав в с. Пушкіно, відвідував Пушкінську школу, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Більший період часу знаходився зі своєю бабусею ОСОБА_2 , так як батьків дитини часто не було вдома. ОСОБА_3 приїхала із заробітків, без його відома забрала сина, сказала, що їде за місцем реєстрації в с. Букове, однак виїхала за межі області. Оскільки на телефонні дзвінки не відповідала, про місцезнаходження сина він не знав, тому 25.06.2018 він подав заяву до прокуратури та поліції про розшук дитини. Заявник наполягав на поверненні сина за місцем реєстрації в с. Пушкіно.

В телефонному режимі ОСОБА_3 повідомила, що не проживає за місцем реєстрації у АДРЕСА_4 , а переїхала із сином на проживання до Запорізької області, де планує залишатися і надалі.

26.03.2019 до служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації надійшли документи від ОСОБА_3 , згідно яких дитина навчається у 3 класі Енергодарської багатопрофільної гімназії «Гармонія» Енергодарської міської ради. Між нею та ОСОБА_7 16.11.2018 укладено шлюб. Згідно довідки сектору реєстрації Енергодарської міської ради від 20.03.2019 ОСОБА_3 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 , де зареєстровано 7 осіб, в тому числі її малолітній син ОСОБА_4 .

Також у телефонному режимі ОСОБА_3 повідомила, що була працевлаштована за трудовим договором в Угорщині, на даний час не працює, так як вагітна, найближчим часом буде оформляти декретну відпустку. Її теперішній чоловік офіційно працевлаштований.

28.03.2019 до служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації надійшла довідка КЗ «Дніпровська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2» Водянської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, згідно якої ОСОБА_4 дійсно навчається в 3 класі даного закладу.

На виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 02.06.2020 працівниками служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації 14.07.2020 здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . Згідно Акта обстеження умов проживання від 14.07.2020 житло, в якому проживають позивачі, складається з 3-х житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, прихожої. Власником житла є ОСОБА_15 , чоловік ОСОБА_2 . Умови проживання задовільні, є всі комунальні зручності. Для дитини наявна окрема кімната, яка облаштована меблями. В кімнаті є іграшки, книги, персональний комп`ютер. На період обстеження батька дитини, ОСОБА_1 , вдома не було, бесіду проведено з ОСОБА_2 , яка повідомила, що її син відсутній оскільки працює в будівельній фірмі «Дім» у с. Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області. При цьому про обстеження умов проживання громадян було повідомлено напередодні в телефонному режимі, під час якої було наголошено на необхідності присутності батька дитини чи можливості спілкування в телефонному режимі. Однак із ОСОБА_1 поспілкуватися не було можливим, оскільки був відсутній зв`язок з ним.

ОСОБА_2 повідомила, що останній раз спілкувалася з онуком 2 роки тому, її син ОСОБА_1 останній раз у телефонному режимі розмовляв з дитиною у вересні 2019 року. Разом з тим, позивачі не здійснили жодних кроків щодо можливості побачитися з малолітнім за місцем теперішнього проживання дитини, в Запорізьку область не їздили.

ОСОБА_2 наполягала на поверненні онука за її адресою, вважаючи, що його мати веде неналежний догляд за дитиною та що малолітньому буде краще виховуватись в сім`ї позивачів.

Враховуючи наведені обставини, той факт, що протягом останніх двох років малолітній ОСОБА_4 постійно проживає з матір`ю ОСОБА_5 , батьком дитини ОСОБА_1 не вжито жодних заходів щодо налагодження спілкування з сином, на телефонні дзвінки служби у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації для роз`яснення ситуації не реагує, органом опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації надано висновок від 20.07.2020, згідно якого цей орган вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю.

З Енергодарської міської ради Запорізької області надійшла інформація, що ОСОБА_3 разом з сином фактично мешкають у с. Дніпровка Кам?янсько-Дніпровського району, тому ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.07.2020 було залучено Орган опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації для надання висновку щодо розв`язання спору у даній справі щодо визначення місця проживання дитини.

З висновку Органу опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації від 31.08.2020 № 01-21/0445 (а.с.244-247 т. 1) вбачається наступне.

Відповідач ОСОБА_3 проживає зі своєю родиною за адресою АДРЕСА_2 в будинку ОСОБА_16 (мати теперішнього чоловіка ОСОБА_7 ). Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_16 мають двох спільних дітей.

Службою у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації 27.08.2020 здійснено обстеження умов проживання родини у АДРЕСА_2 та складено відповідний акт від 27.08.2020. Даним актом встановлено, що умови проживання задовільні, в будинук прибрано, опалення пічне та тепла підлога, до будинку підведено водопостачання. Богдан має спільну кімнату з братом ОСОБА_17 , де у нього окреме спальне ліжко, одяг та взуття. ОСОБА_16 є військовослужбовцем, наразі перебуває на реабілітації. ОСОБА_3 займається ремонтом одягу на дому.

Під час відвідування працівниками було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_6 , який повідомив, що має бажання проживати разом з матір`ю, зазначив, що любить своїх братів та батьком називає чоловіка своєї матері ОСОБА_16 . Щодо батька ОСОБА_1 повідомив, що спілкується з ним рідко, батько до нього в гості не приїжджає. ОСОБА_6 розповів, що навіть коли проживав в родині бабусі ОСОБА_18 з батьком бачився рідко. Щодо можливого його проживання в родині батька ОСОБА_19 , ОСОБА_6 повідомив, що не хоче проживати з батьком у зв`язку з тим, що батько його ображав.

Згідно характеристики виконавчого комітету Водянської сільської ради від 21.08.2020 ОСОБА_20 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , скарг від сусідів та мешканців села в сільську раду не надходили.

Також під час складання висновку взято до уваги оцінку потреб сім`ї складену Водянською сільською радою, згідно якої ознаки складних життєвих обставин в родині відсутні, емоційний стан ОСОБА_6 відповідає нормі, санітарно-гігієнічні умови проживання в родині відповідають нормі.

Враховуючи наведені обставини, те що ОСОБА_3 створені належні умови для проживання дитини, та враховуючи думку ОСОБА_6 , який має бажання проживати з матір`ю, органом опіки та піклування Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації надано висновок від 31.08.2020, згідно якого цей орган вважає у найкращих інтересах дитини визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_5 .

Таким чином, обома висновками органів опіки та піклування визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме із матір`ю ОСОБА_3 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування статті 161 СК України, та зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, зауважено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Як зазначалось вище, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Колегія суддів враховує позитивні характеристики батьків, той факт, що обоє з батьків мають задовільні умови проживання для дитини, ними створено сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього.

Відтак, як визначальний фактор при визначені місця проживання дитини слід приймати до уваги ставлення батьків до дитини та дитини до кожного із них.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

ОСОБА_4 06 листопада 2020 року виповнюється 10 років.

Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Колегія суддів враховує ту обставину, що працівниками Служби у справах дітей Кам`янсько-Дніпровської районної державної адміністрації 27.08.2020 під час відвідування було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_6 , який повідомив, що має бажання проживати разом з матір`ю, зазначив, що любить своїх братів та батьком називає чоловіка своєї матері ОСОБА_16 . Щодо батька ОСОБА_1 повідомив, що спілкується з ним рідко, батько до нього в гості не приїжджає. ОСОБА_6 розповів, що навіть коли проживав в родині бабусі ОСОБА_18 з батьком бачився рідко. Щодо можливого його проживання в родині батька ОСОБА_19 , ОСОБА_6 повідомив, що не хоче проживати з батьком у зв`язку з тим, що батько його ображав.

Таким чином, з огляду на особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини, стан її здоров`я, та на встановлені обставини, зокрема, проживання дитини на даний час із матір`ю, яка має дохід, позитивно характеризується, створила належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про її навчання та виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків органів опіки та піклування, відсутні правові підстави для розлучення сина зі своєю матір`ю та визначення місця проживання сина ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що наявність у сторін неприязних відносин не є підставою для розлучення сина зі своєю матір`ю, та зважаючи на наявність проблем у стосунках, зміну місця проживання дитини, яка на даний час проживає з матір`ю, має усталений життєвий уклад, та передача її на проживання батькові може мати негативні наслідки для психічного і духовного розвитку малолітньої дитини, а відтак не відповідає її інтересам.

Обставин, які можуть зашкодити дитині при її проживанні з матір?ю не встановлено.

Щодо вимоги ОСОБА_2 , заявленої разом з вимогою ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини з нею, колегія зазначає наступне.

За змістом ст ст 150, 161 СК України, питання місця проживання дитини вирішується батьками. Органом опіки та піклування або судом може вирішуватись спір - з ким із батьків буде проживати дитина.

Дитина може бути передана на вимогу, зокрема, бабі, якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку (ч. 3 ст 161 СК України); у разі відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, дитина передається, зокрема, бабі - за її бажанням (ст 170 СК України).

Статтею 257 СК України передбачено право, зокрема, баби на виховання внуків, а батьки , з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, зокрема, баба, має право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Обов`язок баби, діда утримувати внуків передбачено лише у випадку, якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 265 СК України).

У даній справі дитина має обох батьків батька та мати, за вирішенням спору батько звернувся, відтак, баба дитини - ОСОБА_2 - не має права вимагати визначення місця проживання дитини з нею.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 26 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Головуюча:

Судді: