Справа № 302/633/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Хустського районного суду від 18 лютого 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Колочавської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Колочавської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання об`єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Хустського районного суду від 18 лютого 2020 року, якою зупинено провадження у даній справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування та порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з чим просить ухвалу судді місцевого суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду першої інстанції не містить висновку щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а також обґрунтування, у чому полягає така об`єктивна неможливість. Крім того, суд першої інстанції не вказав, яким чином факт наявності кримінального провадження унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у рамках цивільної справи, відомості щодо перебування на розгляді суду кримінального провадження №0000413 відсутні.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Суд констатував, що предметом дослідження обставин у порушеному кримінальному провадженні №0000413 будуть ті самі обставини, які стосуються заявлених позовних вимог по справі №302/633/17, і від вирішення даної справи залежатиме прийняття рішення в цивільній справі.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції зупинив провадження у справі до вирішення кримінального провадження №0000413 за ч.1 ст.190 КК України, при цьому посилається на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Згідно з цією процесуальною нормою провадження у справі зупиняється у разі об`єктивної неможливості розгляду однієї справи до вирішення іншої, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням.

У нашому випадку є лише факт реєстрації кримінального провадження № 0000413в реєстрі досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , однак жодних відомостей про наявність кримінальної справи та її розгляд у кримінальному судочинстві немає.

Відповідно в суду не було жодних процесуальних підстав застосовувати п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України в спірних правовідносинах, оскільки не має справи в порядку кримінального судочинства до вирішення якої можна б було зупинити цю.

Фактично зупинення провадження у справі, яке по суті здійснене без належної процесуальної підстави, порушує право людини на розгляд її справи у строки, встановлені процесуальним законом. Як видно з матеріалів справи, суд зупинив провадження у справі до вирішення кримінального провадження №0000413 за ч.1 ст.190 КК України, при цьому посилається на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції, у відповідності статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України,апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 18 лютого 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 27 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді