ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/981/20 Справа № 180/774/19 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ спадкового майна в окреме постійне користування,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року позивачзвернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2018 року він та відповідач є власниками кожен по Ѕ частки спадкового майна, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Між позивачем і відповідачем не досягнуто домовленості про продаж спільного майна або про порядок користування даним майном.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд встановити порядок користування спільним майном, а саме домоволодінням та винести рішення, яким виділити в окреме постійне користування йому, ОСОБА_2 Ѕ частини із майна, що є у спільній частковій власності з домоволодіння по АДРЕСА_1 : літню кухню, позначену під літерою «Б» площею 30,0 кв.м., гараж, позначений під літерою «Е» площею 23,40 кв.м., вбиральню, позначену під літерою «Г», літній душ, позначений під літерою «Ж», із земельною ділянкою для їх обслуговування площею 121 кв.м., Ѕ частки городу площею 0,0165 га., яка прилегла до літньої кухні, гаража, літнього душа.

06 серпня 2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд виділити в окреме постійне користування йому, ОСОБА_2 Ѕ частини із майна, що є у спільній частковій власності з домоволодіння по АДРЕСА_1 : літньої кухні, позначеної під літерою «Б» площею 30,0 кв.м., гаражу, позначеного під літерою «Е» площею 23,40 кв.м., вбиральні, позначеної під літерою «Г», літнього душу, позначеного під літерою «Ж» із земельною ділянкою для їх обслуговування площею 121 кв.м. Також, позивач просив виділити ОСОБА_3 в окреме постійне користування будинок та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 : житловий будинок, позначений під літерою «А» загальною площею 61,6 кв.м. житловою площею 34,1 кв. м., погріб, позначений під літерою «В» площею 1,94 кв.м., сарай, позначений під літерою «Д» площею 5,57 кв.м., із земельною ділянкою для їх обслуговування площею 122 кв.м.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено. Встановлено порядок користування спільною власністю - домоволодінням АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та виділено в окреме постійне користування ОСОБА_2 : літню кухню, що позначена на плані під літерою «Б» площею 30,0 кв.м., гараж, що позначений на плані під літерою «Е» площею 23,4 кв.м., вбиральню, що позначена на плані під літерою «Г», літній душ, що позначений на плані під літерою «Ж», із земельною ділянкою для їх обслуговування площею 121 кв.м. Виділено ОСОБА_3 в окреме постійне користування: житловий будинок, що позначений на плані під літерою «А» загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., погріб, що позначений на плані під літерою «В» площею 1,94 кв.м., сарай, що позначений на плані під літерою «Д» площею 5,57 кв.м., із земельною ділянкою для їх обслуговування площею 122 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками кожен в розмірі 1/2 частки нерухомого спільного майна: домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Домоволодіння АДРЕСА_1 згідно даних технічного паспорту від 24.03.1980 складається з житлового будинку, позначеного під літерою «А» загальною площею 61,6 кв.м. житлової площі 34,1 кв. м., літньої кухні, позначеної під літерою «Б» площею 30,0 кв.м., погріба, позначеного під літерою «В» площею 1,94 кв.м., сараю, позначеного під літерою «Д» площею 5,57 кв.м., вбиральні, позначеної під літерою «Г», літнього душу, позначеного під літерою «Ж», гаражу, позначеного під літерою «Е» площею 23,40 кв.м., городу площею 0,0230 га.

Встановлено, що 06.02.2019 року на адресу співвласника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 надіслав пропозицію щодо укладення угоди про користування спільним спадковим майном.

У досудовому порядку вирішити питання щодо виділу в натурі частки позивача з нерухомого спільного майна не вдалося, так як співвласниця ОСОБА_3 не підтвердила свого наміру щодо укладення та нотаріального посвідчення угоди.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з запропонованого позивачем варіанту визначення порядку користування спільним майном, як прийнятний, оскільки він не містить невигідних для будь-кого із співвласників умов. Зокрема, суд вказав, що встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, тому за умови прийняття цього порядку користування право відповідача на рівність частки в праві спільної часткової власності жодним чином не буде обмежено.

Перевіривши доводи скарги ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи те, що між сторонами не було досягнуто домовленості щодо порядку володіння та користування спірним майном, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про визначення порядку користування спільним майном, запропонованого позивачем.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції не вирішувалося питання щодо проведення експертизи для визначення можливих варіантів поділу спірного майна.

За правилами, передбаченими ст. ст. 102, 103, 104, 107 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо встановлення порядку користування спільною власністю сторін, грунтувався на запропонованому варіанті позивача, а не на висновку експерта.

А тому колегія суддів критично відноситься до висновку суду першої інстанції про те, що такий варіант визначення порядку користування спільним майном не містить невигідних для будь-кого із співвласників умов. При встановленні зазначеного порядку користування спільною власністю судом не враховано наявність води, комунікацій, лічильника води, вбиральні, ванної кімнати і т.і. в домоволодінні, не вказано які саме та ким необхідно здійснити переобладнання для запобігання порушення права власності кожної із сторін.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками кожен в розмірі 1/2 частки нерухомого спільного майна: домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.08.2018.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши запропонований позивачем порядок користування спільним майном сторін, не врахував дотримання часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним із співвласників належним йому майном.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, оскільки такий порядок користування майном позбавляє відповідача можливості належно володіти та користуватися майном, яке виділено за рішенням суду ОСОБА_2 в окреме постійне користування.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ спадкового майна в окреме постійне користування.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ спадкового майна в окреме постійне користування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1152 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова