ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/777/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року (суддя Логінова С.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що слідчий ЗВП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_2 О ОСОБА_3 І. не вніс відомості в ЄРДР, що призвело до порушення його прав та завдало позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у сумі один мільярд гривень.

Зазначав, що моральна шкода полягає у тому, що неправомірні дії слідчого ЗВП Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Касимова О.І., на думку позивача, призвели до розчарування в національній поліції як правоохоронного органу, викликали у нього страждання, оскільки він сприйняв дії слідчого як його приниження та порушення честі та гідності. Оскарження постанови вимагає у позивача додаткових зусиль та затрат певного часу.

Майнову шкоду ОСОБА_1 визначив у сумі 50 020 грн., розмір якої визначає з урахуванням витраченого часу, вартості паперу, вартість проїзду тощо.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з державного бюджету України на його користь один мільярд гривень моральної шкоди та 50 020 гривень майнової шкоди, завданої йому незаконною та протиправною діяльністю слідчого ЗВП Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Касимова О.І., судові витрати, видатки і можливі податки, платежі та збори покласти на відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позов.

Вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскільки рішення не відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Зазначає, що внаслідок винесення судом рішення порушено його права: на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади; право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади України в частині правомірності та добросовісності; конституційне право на свободу пересування територією України; конституційне право на дотримання процесуальних строків; право на честь і гідність, інші немайнові права; право на справедливий суд.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив не тільки однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилались сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, а й став адвокатом відповідача та не надав мотивування усім доводам сторін у справі.

Посилаючись на практику Європейського Суду з прав людини як джерела права, апелянт зазначає, що в разі порушення прав через протиправну діяльність (в тому числі, протиправне рішення) чи бездіяльність органу або посадової особи, які діють від імені держави, виникає презумпція спричинення моральної шкоди незаконним рішенням, протиправною діяльністю чи бездіяльністю чи бездіяльністю відповідного органу державної влади чи особою, яка діє від імені органу державної влади, оскільки це прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликають у людини негативні емоції, тобто спричиняє моральну шкоду.

Апелянт також зазначає, що місцевим судом не взято до уваги рішення Верховного Суду у справі №686/20012/18, хоча висновок у тій справі є ідентичним правовідносинам у даній справі, а саме шкода завдана незаконною бездіяльністю, та ряду інших рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Хмельницькій області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Вважає рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відшкодування моральної і матеріальної шкоди ОСОБА_1 пов`язує не з внесенням слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 відомостей в ЄРДР за його заявою від 16.01.2017 щодо кримінального правопорушення, а саме самозахоплення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , та самовільне будівництво пам`ятного знаку, а також просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 50 020 грн. майнової шкоди, завданої тими ж самими діями слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Касимова О.І.

Слідчий, під час внесення відомостей до єдиного реєстру досудового розслідування, зобов`язаний визначити, чи містять наведені заявником обставини ознаки кримінального правопорушення. Вивчаючи заяву ОСОБА_1 від 16.01.2017 щодо перешкоджання господарській діяльності та обмеження вільного пересування, слідчий Касимов О ОСОБА_5 . дійшов висновку, що наведені позивачем в заяві обставини не містять ознак кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дане повідомлення було зареєстроване в журналі єдиного обліку. Тому твердження ОСОБА_1 про те, що під час розгляду його заяви від 16.01.2017 зі сторони слідчого була проявлена бездіяльність, не відповідає дійсності.

ГУНП в Хмельницькій області погоджується з висновками суду про те, що позивач належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, зокрема, щодо незаконності дій або бездіяльності слідчого СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області Касимова О.І. Посилання позивача на необхідність звернення до суду як обґрунтування моральної шкоди не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Проте, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими людьми тощо, а також не зазначено, з яких саме міркувань моральна шкода визначена у сумі один мільярд гривень.

На думку ГУНП в Хмельницькій області понесені витрати на написання заяви про надання постанови про закриття кримінального провадження не відносяться за змістом та характером в розумінні ст. ст. 22, 1166, 1167 ЦК України до матеріальних збитків або матеріальної шкоди, в тому числі, і майнової шкоди. Крім того, позивач не надав жодних належних доказів понесення таких витрат. Більше того, заявлена позивачем майнова шкода, виходячи з її обґрунтування, пов`язана з розглядом кримінального провадження, що фактично є процесуальними витратами в даному, кримінальному провадженні, порядок відшкодування яких регламентується не ЦПК України та цивільним законодавством, а КПК України.

В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що слідчий ЗВП Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Касимов О.І. не вніс відомості в ЄРДР.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 травня 2017 року зобов`язано начальника слідчого відділу ХВП ГУНП в Хмельницькій області забезпечити внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 16.01.2017, зареєстрованої в ЖЕО №634 (а. с. 11).

ОСОБА_1 посилається на те, що дії слідчого Касимова О ОСОБА_6 призвели до порушення його прав та завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у сумі один мільярд гривень.

Моральна шкода полягає у тому, що неправомірні дії слідчого ЗВП Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області Касимова О.І. викликали у позивача страждання, оскільки він сприйняв дії слідчого як його приниження та порушення честі та гідності. Оскарження постанови вимагає у ОСОБА_1 додаткових зусиль та затрат певного часу.

Майнову шкоду ОСОБА_1 визначає у сумі 50020 грн., розмір якої визначає з урахуванням витраченого часу, вартості паперу, вартості проїзду тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому майнової чи моральної шкоди.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 того ж кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується на загальних підставах.

При цьому, існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КПК України звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України, у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Посилання апелянта, що внаслідок винесення судом оскаржуваного рішення порушено його права: на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади; право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади України в частині правомірності та добросовісності; конституційне право на свободу пересування територією України; конституційне право на дотримання процесуальних строків; право на честь і гідність, інші немайнові права; право на справедливий суд, є загальним припущенням та не є підставою для скасування рішення суду.

Необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущеннях апелянта, є його твердження, що суд першої інстанції допустив не тільки однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилались сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, а й став адвокатом відповідача та не надав мотивування усім доводам сторін у справі. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, а також не тягне за собою наслідків цивільно-правового характеру. Також це не є доказом того, що дії чи бездіяльність органу державної влади порушили законні права та інтереси позивача.

Місцевим судом встановлено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, встановлено характер спірних правовідносин, досліджено докази та пояснення сторін. Судом застосована правова норма, що підлягає застосуванню до цих правовідносин. Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Посилання апелянта, що в разі порушення прав через протиправну діяльність чи бездіяльність органу або посадової особи, які діють від імені держави, виникає презумпція спричинення моральної шкоди незаконним рішенням, протиправною діяльністю чи бездіяльністю чи бездіяльністю відповідного органу державної влади чи особою, яка діє від імені органу державної влади, оскільки це прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликають у людини негативні емоції, тобто спричиняє моральну шкоду, є безпідставним.

Хмельницький міськрайонний суд усунув порушення вимог КПК України в передбачений процесуальним законом спосіб (ухвалою суду від 23 травня 2017 року, зобов`язано начальника СВ ХВП ГУНП в Хмельницькій області забезпечити внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 16.01.2017 року, зареєстрованої в ЖЕО №634), що саме по собі не може бути самостійною підставою для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

На думку апеляційного суду вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому матеріальної чи моральної шкоди. Так, у позовній заяві позивачем не зазначено, з яких саме міркувань моральна шкода визначена у розмірі 1 000 000 000 грн. Докази, що підтверджують факти та наявність заподіяної шкоди у вигляді допущених переживань та страждань, яких зазнав позивач, відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що місцевим судом не взято до уваги рішення Верховного Суду у справі №686/20012/18, хоча висновок у тій справі є ідентичним правовідносинам у даній справі, а саме шкода завдана незаконною бездіяльністю, та ряду інших рішень, не може слугувати підставою для скасування рішення. У зазначених справах правовідносини між сторонами не тотожні правовідносинам сторін, що склались у даній справі.

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним оскільки, позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між бездіяльністю слідчого ЗВП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області Касимова О.І. щодо невнесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення та настанням шкоди.

Сам по собі факт невнесення слідчим таких відомостей до ЄРДР та наявність ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 23 травня 2017 року не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки дана ухвала постановлена з процесуальних підстав, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою.

Винесення судом ухвали від 23 травня 2017 року не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідача позивачем доведено не було.

Крім того, чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк