КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/19795/18

номер провадження: 22-ц/824/5793/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року у складі судді Астахової О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» про встановлення факту та надання документів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд», у якому просив:

встановити факт передачі виконавчого документа від 09 грудня 1999 року у справі №2-1891 виконавчою службою Харківського районного управління юстиції у місті Києві до Харківського районного суду міста Києва;

надати постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 липня 2000 року у справі №2-1891;

надати постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 липня 2000 року у справі №2-1891;

надати акт державного виконавця про виконання рішення від 09 грудня 1999 року у справі №2-1891;

надати дані коли вищезазначена постанова виконавчої служби Харківського районного управління юстиції у місті Києві направлялась сторонам та суду;

постановити ухвалу про стягнення з відповідача копію акта про виконання рішення Харківського районного суду міста Києва від 09 грудня 1999 року у справі №2-1891 щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі у відкритому акціонерному товаристві «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд», копію наказу про поновлення на роботі, дату з якого числа його допущено до виконання службових обов`язків токаря 6-го розряду, наряди змінних завдань токаря на виготовлення токарних виробів-деталей щоденно чи помісячно, акту про закриття нарядів виготовленої роботи та суми заробітної плати за виконану роботу, та чи сплатив відповідач заробітну плату позивачу після виконання рішення Харківського районного суду міста Києва від 09 грудня 1999 року у справі №2-1891 ( а.с.1-6 ).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання ухвали суду (а.с. 8-9).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» про встановлення факту та надання документів визнано неподаною і повернуто позивачу (а.с.12).

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 14 листопада 2019 року про виправлення описок, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.45-52, 77-78).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали суду (а.с.56-57).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу (а.с.64).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 01 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, постановити нову ухвалу про встановлення факту і надання документів та направити справу для розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення суддею норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ним були виконані всі вимоги ухвали судді першої інстанції від 28 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, а з ухвалою судді від 11 червня 2019 року, якою вдруге залишено його позовну заяву без руху, суд першої інстанції ознайомив його та видав йому її копію лише 31 січня 2020 року. Тому вважає, що постановлення суддею першої інстанції оскаржуваної ухвали від 01 жовтня 2019 року про визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу позбавляє його права на судовий захист, яке гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції про повернення позовної заяви є законною та обгрунтованою, передбачені ст.376 ЦПК України підстави для її скасування відсутні, не наведено таких підстав і в апеляційній скарзі. Вказує, що позивач недобросовісно здійснює свої процесуальні обов`язки, а саме приховує конверт поштового відправлення суду першої інстанції, на підставі якого можна встановити час отримання ним оскаржуваної ухвали. Зазначає, що суддя першої інстанції в ухвалі від 11 червня 2019 року дійшов правильного висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху. Вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, а оскаржувана ухвала судді першої інстанції від 01 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви є законною та обгрунтованою (а.с.93-96).

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суддя першої інстанції прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя першої інстанції дійшов висновку, що копію ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивач ОСОБА_1 отримав 05 вересня 2019 року, що підтверджується даними відстеження рекомендованого поштового відправлення. Однак, позивач зазначені в ухвалу суду недоліки не усунув у визначений судом строк, із заявами про продовження строку на подання заяви про усунення недоліків до суду не звертався, а тому суддя першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Проте, вказаний висновок судді першої інстанції не відповідає матеріалам справи та не ґрунтується на нормах процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали суду (а.с.56-57).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Нормами ЦПК України не встановлено окремого порядку вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Разом з тим, ч.1 ст. 258 ЦПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали.

Порядок вручення судового рішення передбачений ст.272 ЦПК України, частиною 11 якої встановлено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 6 ст.272 ЦПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2019 року суд першої інстанції поштою направив на адресу позивача ОСОБА_1 , зазначену ним особисто у позовній заяві: АДРЕСА_1 , копію ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху для виконання, що підтверджується супровідним листом (а.с.58).

17 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із письмовою заявою, в якій просив надати йому копію постанови Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у даній справі та судову повістку про дату розгляду цієї справи, а також просив не розглядати справу без його участі (а.с.60).

23 липня 2019 року суд першої інстанції повторно поштою направив на адресу позивача ОСОБА_1 копію ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, про що свідчить супровідний лист від 23 липня 2019 року (а.с.61).

02 вересня 2019 року на адресу суду першої інстанції повернувся поштовий конверт з копією ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується штампом Укрпошти на конверті та номером штрих кодового ідентифікатору: 630 (а.с.69-70).

Колегія суддів вважає, що висновок судді першої інстанції про те, що факт отримання позивачем 05 вересня 2019 року копії ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року підтверджується даними відстеження рекомендованого поштового відправлення, є помилковим, оскільки зі змісту вказаного відстеження поштового відправлення (а.с.62) вбачається, що воно зроблене на сайті Укрпошта (https:// ukrposhta.ua/) по номеру відстеження: 630. Вказаний номер є номером штрих кодового ідентифікатору, що міститься на поштовому конверті, який повернувся разом з копією ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху на адресу суду першої інстанції 02 вересня 2019 року з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». А відтак це відстеження поштового відправлення не є доказом отримання позивачем ухвали судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог ч.6 ст.272 ЦПК України.

За змістом ч.6 ст.272 ЦПК України наявність поштової відмітки «повернення за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням учасника справи про процесуальні дії суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовим висновком, що міститься у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18), згідно з яким приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином на день постановлення ухвали про повернення позовної заяви суддя першої інстанції не мав доказів належного вручення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення її недоліків, а відтак суддею безпідставно зроблено висновок, що строк для усунення недоліків закінчився, а позивач не виконав ухвалу суду у визначений судом строк.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивач недобросовісно здійснює свої процесуальні обов`язки, а саме, приховує конверт поштового відправлення суду першої інстанції, на підставі якого можна встановити час отримання ним оскаржуваної ухвали судді першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами та є припущеннями відповідача, а рішення суду відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України не може грунтуватись на припущеннях.

Враховуючи наведене вище колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги про постановлення нової ухвали про встановлення факту і надання документів не ґрунтуються на положеннях ст.379 ЦПК України, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді: