Справа № 133/1432/19
Провадження № 22-ц/801/929/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 рокуСправа № 133/1432/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року, постановлену суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 році ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Вінницького виконавчого округу Турського О.В. з участю стягувача АТ «Універсал Банк», в якій просила визнати дії приватного виконавця протиправними по відмові у задоволенні клопотання про закриття виконавчого провадження №59014784 та просила зобов`язати винести постанову про закриття виконавчого провадження №59014784 на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Скарга мотивована тим, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2013 з ОСОБА_1 на користь ВАТ « Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 75138 доларів США 04 центи, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становить 600 578 гривень. На виконання рішення суду видано виконавчий лист №133/406/13-ц.

ОСОБА_1 вказує, що станом на 23.04.2019 сплатила в повному обсязі заборгованість, яка визначена рішенням суду в розмірі 600578 гривень.

В травні 2019 боржник отримала постанову приватного виконавця Турського О.В. про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно.

В наслідок чого ОСОБА_1 в травні 2019 подала клопотання приватному виконавцю про закриття виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання нею рішення суду.

18.05.2019 приватний виконавець листом відмовив боржнику в закритті виконавчого провадження посилаючись на те, рішення суду нею фактично не виконано, а також те, що гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, як дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки, а також послався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду України в справі №761/12665/14-ц.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із скаргою.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року в задоволені скарги відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться в основному до обставин, які були викладені у скарзі на дії приватного виконавця. Скаржник вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Вказувала на те, що кредит нею був отриманий саме у гривні, а тому поверненню підлягає борг у гривні. Кредит був споживчим, а отже надання його в іноземній валюті позичальнику забороняється.

Від стягувача АТ «Універсал Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.

Аналогічну заяву подав приватний виконавець Турський О.В.

Боржник в судове засідання не з`явилась. Про причини своєї неявки суд не повідомила.

Від її представника адвоката Цуперяка В.П. надійшло клопотання, в якому він просив відкласти розгляд справи, посилаючись на віддаленість розташування суду від його робочого місця та обмеження на даний час міжміського сполучення транспортом. В подальшому має намір скористатися правом на відеоконференцію.

Суд вважає причини неявки адвоката неповажними і розцінює це як затягування розгляду справи і не добросовісне користування своїми процесуальними правами. Адже права на подання заяви про участь у справі в режимі відеоконференції сторони не були позбавлені і цим правом до початку розгляду справи у визначеному ЦПК України порядку, не скористались.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2013 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк заборгованість за договором кредиту № №ВL 3677 від 15.04.2008 на загальну суму 75138 (сімдесят п`ять тисяч сто тридцять вісім) доларів США 04 центи США, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становить 600578 (шістсот тисяч п`ятсот сімдесят вісім грн), з яких заборгованість по сумі кредиту 71256 доларів США 98 центів, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становить, 569557 грн,; відсотки- 3847 доларів США 10 центів що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становить 30749 грн 89 коп, підвищені відсотки - 33 долари США 96 центів, що в перерахунку на гривні за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становить 271 грн 44 коп. (а.с. 6-8, 73-75).

На підставі вказаного рішення суду, яке набуло законної сили 10.07.2013, Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 13.08.2013 видано виконавчий лист, який 25.09.2014 постановою державного виконавця пред`явлений до виконання за місцем проживання боржника (а.с. 76).

25.08.2016 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в зв`язку з дією мораторію та відсутністю іншого майна на яке можливо звернути стягнення (а.с. 77).

В подальшому виконавчий документ було повторно пред`явлено до виконання та повернуто за заявою стягувача 19.03.2019.

Тобто тривалий час судове рішення в добровільному порядку не виконувалось.

23.04.2019 боржником на виконання рішення суду на користь стягувача АТ «Універсал Банк» було частково сплачено борг в розмірі 586994 грн., що підтверджується копією квитанції №8860_1 від 23.04.2019 (а.с. 21) та копією довідки №8961 від 19.04.2019, відповідно до якої з ОСОБА_1 було стягнуто в примусовому порядку 13585,06 (а.с. 20).

Постановою приватного виконавця Турського О.В. від 02.05.2019 відкрито ВП №59014784 з виконання виконавчого листа № 133/406/13-ц від 13.08.2013 (а.с. 23).

08.05.2019 ОСОБА_1 подала клопотання про закриття виконавчого провадження, мотивуючи тим, що рішення суду виконано нею в повному обсязі, а саме 13 585,06 грн. стягнуто під час примусового виконання та 586 994,00 грн. добровільно сплачені на рахунок АТ «Універсал Банк» (а.с.24).

18.05.2019 приватний виконавець листом відмовив боржнику в закритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, як дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки, з урахуванням норм викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду України по справі №761/12665/14-ц. В зв`язку з існуванням заборгованості та невиконанням судового рішення в повному обсязі, приватний виконавець відмовив в задоволенні клопотання (а.с. 27-28).

Відмовляючи в задоволені скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що суд, ухвалюючи рішення, визначив суму боргу в іноземній валюті з відображенням його в еквіваленті до національної валюти гривні за офіційним курсом НБУ станом на день його ухвалення.

Вірно зробив висновок, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, зазначена у рішенні суду, а не у еквіваленті у гривні. Перерахування суми у національній валюті України не вважається належним виконанням зобов`язання.

При цьому суд врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц. Тому перерахування стягувачем суми у національній валюті України чи іншій валюті, а ніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, однак не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ч.3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Апеляційний суд наголошує на тому, що визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц та у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Виходячи з вищевикладених правових позицій Великої Палати Верховного Суду, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачем має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Як вбачається із матеріалів справи Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 13.08.2013 видано виконавчий лист, в якому зазначено, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк 75138 доларів США 04 центи США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 15.01.2013 становило 600578,00 грн..

Враховуючи викладене, висновок суду про те, що перерахування суми боржником у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням рішення суду, на переконання апеляційного суду є правильним.

Обставини, які б вказували на порушення Закону державним виконавцем матеріали справи не містять.

Отже вимоги скарги і вимоги апеляційної скарги про закриття виконавчого провадження та зобов`язати винести постанову про закриття виконавчого провадження, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник ОСОБА_1 отримала кредит в банку саме в національній валюті, тому і поверненню підлягає сума в гривні, не заслуговують на увагу. Оскільки спростовуються генеральним кредитним договором № ВL3677 від 15.04.2008 (а.с. 9-16), який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ Універсал Банк. В договорі зазначено отримання кредиту ОСОБА_1 в сумі 73 000 доларів США.

У тексті апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неналежне застосування судом першої інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц. Так як дана позиція не стосується правовідносин, які виникають з договорів кредиту та сума відшкодування була визначена в іноземній валюті без її гривневого еквіваленту.

Зазначені доводи колегією суддів також до уваги не приймаються, оскільки в справі у резолютивній частині рішення зазначено про стягнення боргу в доларах США, що еквівалентно в гривнях. Дана справа була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка відступила від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та до уваги колегією суддів не приймаються.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало