КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/775/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

21 жовтня 2020року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лісовського Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Управління державної реєстрації в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності, скасування запису про реєстрацію права власності та визнання свідоцтва про право власності недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року залишено без змін.

На адресу Київського апеляційного суду 25 вересня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 та її представника адвоката Лісовського Р.А. про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки апеляційним судом не було вирішено питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення суду заявники посилаються на те, що ОСОБА_1 під час судового розгляду справи були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 33766 грн. 40 коп., що підтверджується доказами долученими до відзиву на апеляційну скаргу, а саме: довідкою-рахунком №01 від 24 грудня 2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №2412 від 24 грудня 2019 року.

На підставі викладеного, просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, які пов`язані з розглядом справи, у розмірі 33766 грн. 40 коп.

Під час судового розгляду справи на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу від ОСОБА_2 .

В поданому клопотанні зазначено, що з наданого договору про надання правової допомоги не вбачається в якій саме справі здійснюється представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Лісовським Р.А., не міститься посилання на номер судової справи та/або суті справи, у якій здійснювалось представництво.

Наданий прибутковий касовий ордер від 24 грудня 2019 року на суму 33766 грн. 40 коп. не узгоджується з умовами п. 4.1 договору про надання правової допомоги щодо строку оплати отриманих послуг, а отже є недопустимим доказом понесених витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом даної справи.

Також ОСОБА_2 зазначає, що зміст заяви про закриття провадження у справі та відзив на апеляційну скаргу є фактичним відтворенням змісту заперечень проти позову, що не потребувало значного часу та зусиль. Щодо клопотання про виклик і допит свідків, то таке клопотання також не потребувало значного часу та зусиль, оскільки не є складним процесуальним документом за своїм змістом та суттю.

Щодо участі представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. в судових засіданнях, які відбулися 26 квітня 2017 року, 19 червня 2017 року, 26 червня 2017 року, то ОСОБА_2 зазначає, що вказані судові засідання проходили без участі Лісовського Р.А. , що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, обсяг вказаних представником відповідача робіт і час, витрачений на вчинення процесуальних дій та підготовку документів є неспівмірними зі складністю справи, а є завищенням вартості й часу, витраченого представником відповідача на вчинення тих чи інших процесуальних дій.

На підставі викладеного в клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції відмовити у їх стягненні.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, обґрунтування клопотання про зменшення розміру судових витрат, з урахуванням доказів наданих суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу вважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заявники ОСОБА_1 та її адвокат Лісовський Р.А. в заяві про ухвалення додаткового рішення просили суд апеляційної інстанції розглянути заяву без їх участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «»Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, у відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача, колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, які викладені в постанові суду від 01 квітня 2020 року у справі №644/5503/17, а саме, що витрати на правову допомогу, які пов`язані з розглядом справи в апеляційному суду підлягають стягненню навіть у випадку, якщо апеляційна скарга була залишена без задоволення.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначене підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 були понесені витрати на правову допомогу, яка пов`язана з розглядом даної справи у розмірі 33766 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2412 від 24 грудня 2019 року (т. 3, а.с. 147).

Довідка-розрахунок №01 про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату за надання правничої допомоги по справі №755/11488/16 від 24 грудня 2019 року містить перелік виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом Лісовським Р.А., кількість витраченого часу та розмір гонорару за кожну надану послугу.

Щодо твердження ОСОБА_2 про те, що договір про надання правової допомоги не містить посилань на номер справи в межах якої така правова допомога надається та її суть, то колегія суддів зазначає, що жодними нормами чинного законодавства, ні цивільно-процесуальними, ні цивільними, ні положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено обов`язку укладати договір про надання правової допомоги для супроводу кожної справи в межах якої надаватиметься така допомога.

Окрім того, в довідці-розрахунку №01 від 24 грудня 2019 року зазначено єдиний унікальний номер справи в межах якої були надані правові послуги.

Однак, колегія суддів враховує заперечення ОСОБА_5 щодо стягнення витрат за участь в судових засіданнях, які відбулися без участі адвоката Лісовського Р.А.

Так, відповідно до журналу судового засідання від 26 квітня 2017 року, судове засідання відбулося за відсутності представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. (т.2, а.с. 120).

Відповідно до журналу судового засідання від 19 червня 2017 року, судове засідання відбулося за відсутності представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. (т.2, а.с. 144).

Щодо участі представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. в судовому засіданні 24 липня 2017 року, то в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомості про те, що таке судове засідання відбулося, як і відсутня довідка про те, що 24 липня 2017 року учасники справи не з`явилися в судове засідання.

Відповідно до журналу судового засідання від 26 червня 2019 року, судове засідання відбулося за відсутності представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. (т.2, а.с. 239).

З урахуванням відомостей, що зазначені у довідці-розрахунку №01 від 24 грудня 2019 року щодо розміру гонорару за участь у судових засіданнях від 26 квітня 2017 року, 19 червня 2017 року, 24 липня 2017 року та 26 червня 2019 року, колегія суддів вважає, що понесені витрати в цій частині в розмірі 5509 грн. 20 коп. =(1280+1280+1280+1669,20) стягненню не підлягають.

Щодо ознайомлення з текстом позову та доданими до нього документами, надання консультацій, опрацювання тактики та стратегії, складання та подання до суду заперечень проти задоволення позовних вимог (п. 1 та 2 довідки-розрахунку) то такі дії є за своїм змістом фактично однією процесуальною дією, яка спрямована на підготовку заперечень проти задоволення позовних вимог, а тому стягненню підлягає 1653 грн. 60 коп. замість очікуваних та понесених - 3307 грн. 20 коп.

Щодо ознайомлення та аналізу рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року, ознайомлення та аналізу апеляційної скарги ОСОБА_2 на вказане рішення, складення та подання відзиву на апеляційну скаргу з одночасним направлення копії відзиву всім учасниками справи (п. 19, 20 та 21 довідки-розрахунку), то такі дії також є за своїм змістом фактично однією процесуальною дією, яка спрямована на підготовку відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а тому стягненню підлягає 6676 грн. 80 коп. замість очікуваних та понесених - 10015 грн. 20 коп.

Щодо участі представника ОСОБА_1 - адвоката Лісовського Р.А. в судовому засіданні 12 лютого 2020 року, яке було призначене в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає, що розмір гонорару в сумі 1889 грн. 20 коп. є неспівмірним, оскільки відповідно до довідки, яка складена секретарем судового засідання, дану цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді-доповідача на лікарняному, що свідчить пор те, що судове засідання не відбулося (т. 3, а.с. 168). Таким чином, сума витрат на правову допомогу 1889 грн. 20 коп. не підлягає стягненню.

Щодо твердження ОСОБА_2 про те, що докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані поза межами строку визначеного цивільним процесуальним договором, а їх оплата була здійснена з порушенням умов договору, то колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на матеріалах справи, з урахуванням такого.

Докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані суду апеляційної інстанції одночасно зі зверненням до суду з відзивом на апеляційну скаргу, а заява про ухвалення додаткового рішення була подана в межах строку наданого ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до змісту довідки-розрахунку №01 сторони договору про надання правової допомоги узгодили порядок сплати грошових послуг за отримані кошти, а саме ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити визначену суму грошових коштів в триденний строк з дати підписання довідки-розрахунку №01, яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги №05.08 від 05 серпня 2014 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що із заявлених до стягнення суми витрат на правову допомогу, яка становить 33766 грн. 40 коп., стягненню підлягають лише витрати на правову допомогу в розмірі 21376 грн. = (33766,40 - 1653,60 - 1280 - 1280 - 1280 - 1669,20 - 1669,20 - 1669,20 - 1889,20).

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лісовського Р.А. та ухвалення додаткового судового рішення у справі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 131, 133, 141, 270 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лісовського Руслана Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в даній справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 21376 грн.

В задоволенні іншої частини вимог заяви щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Управління державної реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зареєстроване місцезнаходження: пров. Музейний, 2 Д, м. Київ, 01001

Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зареєстроване місцезнаходження: вул. Б.Хмельницького, 51 Б, м. Київ, 01044.

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя-доповідач

Судді: