Справа №601/126/20
Провадження № 2/601/207/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,-

ВСТАНОВИВ :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з 25 серпня 2015 року щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів у визначеному згідно даного судового рішення розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. Позивач просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2015 року, визначивши його в трердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Сідорова В.М. надійшла на адресу суду заява в якій він просить справу слухати у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги позивача підтримує, просить їх задовольнити з підстав наведених у позові та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З врахуванням наведеного та за згодою позивача суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив характер спірних правовідносин і такі фактичні обставини.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2002 року вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01 лютого 2012 року вбачається, що 01 лютого 2012 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 19. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2015 року вбачається, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 25 серпня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

З довідки, виданої дирекцією державного навчального закладу «Кременецький професійний ліцей» №390 від 23 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2002 року народження навчається в даному навчальному закладі з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року на денній формі навчання. Спеціальність « Перукар; манікюрник».

З довідки, виданої державним навчальним закладом «Кременецький професійний ліцей» № 21 від 21 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ДНЗ «Кременецький професійний ліцей» з 14 березня 2011 року ( наказ №23-к від 14 березня 2011 року) по даний час.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищенаведені обставини, права дитини на достатній життєвий рівень та внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дитини про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 192 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 17, 81, 83, 258, 263-265, 268, 273, 280-284, 352,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Добрівляни Заліщицького району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 5 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте Кременецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Сідоров Віталій Михайлович, місцезнаходження вул. Б. Харчука, 2 «а» м. Кременець Тернопільської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: с. Добрівляни Заліщицького району Тернопільської області.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий