РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати легковий автомобіль Mitsubishi Outlander 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також здійснити поділ зазначеного автомобілю шляхом виділення у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки у справі власності на автомобіль кожному.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в період з липня 2011р. по липень 2013р. проживав із відповідачем у м.Києві однією сім`єю без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом , мали сімейний бюджет. В період проживання однією сім`єю відповідачем за їх спільні кошти був придбаний автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності та на підставі ст.ст.71, 74 СК України підлягає поділу.
Відповідач - ОСОБА_2 , у поданому відзиві зазначила, що дійсно вона із позивачем в період з липня 2011р. по липень 2013р. проживали в одній квартирі, мали стосунки, проте жодних значних покупок не робили, оскільки були студентами. За оренду житла значну частину коштів сплачувала її матір ОСОБА_3 . Про автомобіль Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 їй нічого не відомо, він ніколи їй на праві власності не належав.
Ухвалами суду було відкрито провадження у дані справі, справа призначена до судового розгляду.

Сторони просили розглянути справу за їх відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позовних вимог відмовити, з наступних підстав.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Позивач в обґрунтування проживання із відповідачем однією сім`єю без шлюбу, в період з липня 2011р. по липень 2013р., надав суду договір оренди квартири, який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Хоча відповідач і визнає у відзиві на позов, що дійсно проживала разом із позивачем та своєю матір`ю в одній квартирі, однак суд має обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин.

Так сам договір про оренду квартири укладений не між сторонами даної справи, а іншими особами , при цьому доказів того, що ОСОБА_3 , як орендар квартири, уповноважена діяти від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суду не надано. Крім того, договір укладений на період з 05.07.2011р. по 04.07.2012р., доказів його пролонгації, суду не надано, тоді як позивач стверджує, що проживав із відповідачем у орендованій квартирі до липня 2013р.

Також, проживання в одній квартирі сторін без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави для застосування положень передбачених ст. 74 СК України.

Більш того, позивачем взагалі не доведено факту належності відповідачу на праві власності автомобіля Mitsubishi Outlander 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та придбання його в період з липня 2011р. по липень 2013р.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1, ч.2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку у суду відсутнє право на збирання доказів, передбачене положеннями ЦПК України, позивач в супереч ст.ст. 12, 13, 81, 83 ЦПК України не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог, внаслідок чого підстави для їх задоволення відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись 2, 12, 13, 77, 78, 80, 89, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна, - відмовити.

Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до

Харківського апеляційного суду, з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 22.04.2020р.

Суддя Н.М. Бородіна