Єдиний унікальний номер 725/1692/20
Номер провадження 2/725/265/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі: Кушлак Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м.Київ вул.Грушевського, 1Д, адреса для листування: вул.Набережна Перемоги, 50 м.Дніпро) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 24 грудня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №T/V072156.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим, у нього станом на 25 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 68 604,26 доларів США, з яких: 26 279,51 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 42 324,75 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 15.04.2014р. по 25.02.2020року.

Просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 604,26 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 25.02.2020 року становить 1680118,33грн. а також судові витрати.

13 липня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бабічук А.С. надала до суду відзив на позов.

Вказувала про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, оскільки строк виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №T/V072156 сплинув ще у грудні 2014 року. Просила у задоволені позову відмовити.

06 серпня 2020 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Єрмолова Є.М. надійшла відповідь на відзив.

Посилався на те, що обставини зазначені представником відповідача у відзиві є надуманими та не відповідають дійсності. Так, у відповідності до вимог п.7.1 кредитного договору, погодженого сторонами, вказаний договір діє до повного його виконання. Враховуючи те, що у ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, то останній продовжує свою дію та не може вважатися виконаним. За таких обставин, вважає, що позивачем під час звернення до суду дотримано строки позовної давності, у зв`язку із чим просив позов задовольнити.

У судовому засіданні(05 жовтня 2020 року) представник позивача - адвокат Бацей Т.М. позов та відповідь на відзив підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Додатково пояснила, що останній платіж по сплаті кредиту було здійснено ОСОБА_1 у жовтні 2008 року. Однак, незважаючи на це, строки позовної давності не закінчилися, оскільки кредитний договір діє до повного його виконання. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бабічук А.С. під час розгляду справи (05 жовтня 2020 року) заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Просила застосувати позовну давність до заявлених позивачем вимог та у задоволені позову відмовити.

Розгляд справи (20.10.2020р.) відбувався у відсутність учасників справи.

20 жовтня 2020р. через канцелярію суду від представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Бацей Т.М. надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Також представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бабічук А.С. надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. Просила у задоволені позову відмовити.

У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:

Так, судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №T/V072156 (а.с.5-7).

Відповідно до умов кредитного договору Банком надано позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 30 000 доларів США на термін і на умовах, передбачених у даному договорі, а позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно цього договору в повному обсязі (п.1.1).

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч.1 ст.530 ЦК України)).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, як встановлено судом та підтверджується наданими позивачем доказами, позичальник ще у жовтні 2008 року припинив сплату платежів згідно кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості.

Так, згідно розрахунку за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 станом на 25 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 230 694,71 доларів США, з яких: 26 279,51 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 88634,49 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 115780,71 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.3).

Враховуючи те, що Законом не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 68 604,26 доларів США, яка згідно курсу НБУ станом на 25.02.2020 року становить 1680118,33грн., з яких: 26 279,51 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 42 324,75 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 15.04.2014р. по 25.02.2020року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 неналежно виконував умови кредитного договору, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у заявленому позивачем розмірі.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача вказаної заборгованості та вважає за необхідне, за заявою представника відповідача, застосувати позовну давність до заявлених позивачем вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до вимог ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно умов кредитного договору, сторони домовилися, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.п.6.7)

Так, згідно п.1.2 Кредитного договору, сторонами було узгоджено термін повернення кредиту - 18 грудня 2009 року.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, на думку суду, саме з 19 грудня 2009р. починається перебіг позовної давності - виникнення у позивача права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства та умови договору, суд приходить до висновку, що п`ятирічний строк позовної давності сплинув у грудні 2014 року.

Крім того, як було вище встановлено судом, останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 було здійснено 13 жовтня 2008 року, а отже строки позовної давності не переривалися.

Доказів, які б свідчили про наявність інших підстав щодо переривання строків позовної давності, зокрема, пред`явлення до відповідача позову протягом вказаного періоду позивачем не надано.

При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача з приводу того, що строки позовної давності не сплинули, так як п.7.1 Кредитного договору визначено, що вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, оскільки вказане суперечить закону та не є «строком» в розумінні ст.ст.251, 252, 631 ЦК України.

Положеннями частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Крім того, стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності, і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із даним позовом тільки 26 березня 2020 року (дата поштового відправлення), тобто поза межами визначеного кредитним договором п`ятирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, понесений позивачем судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 256, 258, 261, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич