Справа № 417/1084/20
Провадження № 2/417/309/20
РІШЕННЯ

Іменем україни

"22" жовтня 2020 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.

за участю секретаря Брюховецької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

01.10.2020 року позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом до Марківської селищної ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка 4,34 га, розташована на території Закотнянської сільської ради Новопсковського району Луганської області для товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛГ № виданий 21.03.2000 року та домоволодіння з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належало за життя Спадкодавцю та інше рухоме майно.

Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за заповітом, що складено за життя ОСОБА_2 21.12.2006 року та зареєстровано у нотаріальному реєстрі за №1964, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Спадкодавець заповідав позивачу все майно, яке на день його смерті буде йому належати і на що він за законом буде мати право, де б воно не було і з чого б воно не складалось.

Після звернення до нотаріуса, позивачу було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини і в цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку.

У встановлений законом шестимісячний строк, він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що він завжди був впевнений і вважав, що так як він був зареєстрований по сусідству з батьком, але фактично мешкали сумісно за його (позивача) адресою, а саме батько з матір`ю були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а він за адресою: АДРЕСА_2 , вели сумісне господарство, сумісно вирішували всі поточні соціально-побутові справи, він доглядав за своїми батьками, так як батько мав дуже багато хронічних хвороб, тобто фактично мешкали однією родиною, а відповідно він вважав, що автоматично прийняв спадщину, оскільки у 6 місячний строк після відкриття спадщини не відмовився від спадку.

Вважає, що строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, він пропустив з поважних причин, та просить суд визначити додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 терміном в один місяць з часу набрання рішення суду законної сили.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.40, 46).

Представник відповідача Марківської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.27,50).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 02.08.1997 року де у графі батько записаний « ОСОБА_2 (а.с.10).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області 05 січня 2007 року, актовий запис №2 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина. Відповідно Державного Акту на право приватної власності на землю Серія ЛГ №, виданого ОСОБА_2 , на підставі рішення Виконкому Закотнянської сільської Ради народних депутатів від 13.10.1999 року та рішення рай.ради від 25.02.2000 №10/13-ж йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,34 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території сільської ради. Землю передано для товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4 (а.с.12).

Згідно Заповіту (бланк ВЕС №567032) від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Марківського районного нотаріального округу Ченакал Е.Л., зареєстровано в реєстрі за №1964, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів ОСОБА_1 , належне все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на що він за законом буде мати право, де б воно не було і з чого б воно не складалось (а.с.7).

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.10.2020 року, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті зареєстрований не був (а.с.48).

Згідно Відповіді на запит завідувача Марківської державної нотаріальної контори №437/01-16 від 2.10.2020 року, та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61916548 від 02.10.2020 року, параметри запиту: ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.23, 24).

Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив те, що він був впевнений і вважав, що оскільки він фактично мешкав сумісно разом з батьком, вели сумісне господарство, сумісно вирішували всі поточні соціально-побутові справи, в подальшому доглядав за ним до смерті, то автоматично прийняв спадщину, оскільки батько залишив заповіт на його ім`я.

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.27), який позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 51, 76-80, 81, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1221-1223, 1268, 1269,1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Марківської селищної ради Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В.Рукас