Справа № 456/3415/17
Провадження № 6/456/91/2020
УХВАЛА

іменем України

08 жовтня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

за участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Стрийського міськрайонного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) Іванчишин М.А. звернулась до суду із поданням, у якому просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Подання мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області на виконанні перебуває виконавче провадження 59800799 з виконання виконавчого листа № 456/3415/17 від 13.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 20266,81 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом - 5070, 24 грн., заборгованості за процентами 8121,92 грн, заборгованості за пенею 5633,37 грн., 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 941,28 грн. штрафу (процентної складової).

Боржник, добровільно рішення суду не виконує, на виклик до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє, декларацію останній не подав, будь яких дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснено, що суперечить вимогам ЗУ "Про виконавче провадження". Вжитими виконавцем заходами встановлено, що майно, яке б належало боржнику на праві власності відсутнє. Враховуючи викладене, вбачається, що боржник ухиляється та не вживає заходів щодо виконання рішення суду, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

11.08.2020р. на адресу відділу ДВС надійшла заява стягувача представника АК КБ «Приватбанк» Павловського Л.В., про те, щоб звернутися з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України. Наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього вищезгаданим виконавчим документом, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. У зв`язку з тим, що боржник на виклики не являвся, рішення суду не виконує та ігнорує, а тому просить подання задоволити.

Державний виконавець Стрийського міськрайонного ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, подання підтримує та просить таке задоволити.

Вивчивши матеріали подання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч.4 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Так, судом встановлено, що у Стрийському міськрайонному відділі виконавчого служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) на виконанні перебуває виконавче провадження 59800799 з виконання виконавчого листа № 456/3415/17 виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області 13.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 20266,81 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом - 5070, 24 грн., заборгованості за процентами 8121,92 грн, заборгованості за пенею 5633,37 грн., 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 941,28 грн. штрафу (процентної складової).

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2019р. була надіслана боржнику ОСОБА_1 , проте останній до державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє.

Згідно відповідей отриманих протягом 2019-2020 років з Управління Пенсійного фонду України вбачається, що боржник не працює, пенсію не отримує, платником податків не являється. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомого майна на праві власності у боржника не має, арешт на все нерухоме майно внесено.

Також як вбачається з акту державного виконавця Іванчишин М.А. від 19.09.2019р., остання разом з понятими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа № 456/3415/17 перебувала за адресою проживання боржника ОСОБА_1 , що за адресою АДРЕСА_1 , проте двері були зачинені, а боржнику залишено виклик.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем було постановлено постанову про арешт коштів боржника від 22.08.2020р., згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику. Як на підставу обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець у поданні вказує наявність у нього невиконаних зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом, а також намір останнього виїхати на тривале перебування за кордон з метою ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1). Виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 2).

Таким чином, аналіз зазначених норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням є ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням.

Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно з ч. 3 вказаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання та має змогу виконати зобов`язання в повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте, лише самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження з підстав відсутності у боржника заробітку, інших доходів та особистого майна, на яке можна звернути стягнення не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків та відповідно не є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, зокрема, суд проаналізувавши матеріали подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України прийшов до переконання що таке ґрунтується лише на

запитах та відповідях реєструючих органів. Будь-які письмові докази того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні. Зокрема державним виконавцем не долучено до матеріалів справи підтвердження того, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про виклики державного виконавця та, що такі йому дійсно надсилались.

Також суд звертає увагу що у відповідності до п. 14 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у межах свої повноважень викликає фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. Однак з такими поданням державний виконавець у суд не звертався оскільки докази такого звернення у матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення, тобто наявність реальної можливості виконати зобов`язання. Однак, подання державного виконавця, а також документи додані до нього не містять будь-яких обґрунтованих доказів, саме умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Зазначені матеріали свідчать про факт наявності зобов`язань у боржника, однак не про факт ухилення останнього від виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доводи, наведені державним виконавцем в поданні, необґрунтованими, оскільки наявність у боржника вищевказаної непогашеної заборгованості не є достатньою підставою для обмеження його права на пересування та виїзду за межі України, доказів того що боржник вчиняє дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого листа не надано, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Львів) Іванчишин Мар`яни Андріївнии про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Н. М. Янів