ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/795/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

та учасників справи ОСОБА_1 його представника адвоката Бєляєвої О.М., представника виконавчого комітету Тернопільської міської ради Друзюк Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/28579/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст рішення суду складено 23 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Посилаючись на те, що 27 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради з заявою про зарахування його на квартирний облік при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради. Рішенням виконавчого комітету міської ради від 3 липня 2019 року № 636 затверджено протокол громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 26.06.2019, якому відмовлено у поставленні на квартирний облік. Вважає, що у позивача відсутні підстави для відмови, оскільки ОСОБА_1 мав право на законних підставах очікувати на позитивне вирішення питання про забезпечення житловою площею, шляхом постановки на облік. Однак, відповідачем не додержаний справедливий баланс між інтересами учасника АТО та наданими документами. При цьому, відповідач не вжив заходів щодо належної перевірки всіх обставин, не зібрав всіх доказів відсутності підстав щодо постановки ОСОБА_1 на квартирний облік. Позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, станом на час ухвалення рішення про взяття його на квартирний облік має реєстрацію на території міста Тернополя та має право на взяття його на квартирний облік.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про оскарження зазначеного рішення суду. Вважає, що вказане рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 3 липня 2019 року № 636 в частині відмови ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік та зобов`язати виконавчий комітет Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2019 року про зарахування на квартирний облік. Судом першої інстанції не враховано, що підстави для прийняття на квартирний облік пов`язуються не з наявністю в громадянина чи його близьких родичів нерухомого майна на праві власності, а з проживанням на законних підставах на жилій площі, меншій, ніж встановлено законодавством або/та проживання в одній кімнаті дві і більше сім`ї. ОСОБА_1 зареєстрований та продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_1 , є квартиронаймачем житла за вказаною адресою.

У відповідь на апеляційну скаргу відповідач Виконавчий комітет Тернопільської міської ради в особі Р.М. Друзюка подав відзив де просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області - без змін.

Відзив мотивований тим, що приймаючи рішення за заявою ОСОБА_1 , громадська комісія з житлових питань на підставі поданих документів, встановила, що за адресою АДРЕСА_2 у трикімнатній квартирі житловою площею 43 кв.м. зареєстровано та проживає 7 осіб, у тому числі сам позивач. Згідно інформації з державною реєстру речових прав на нерухоме майно член сім`ї позивача ОСОБА_3 .. 14.11.2018 року відчужила шляхом укладання договору купівлі-продажу однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , чим штучно погіршила житлові умови, тому житлова площа на решту членів сім`ї позивача складає 7.2 кв.м.. що перевищує мінімальний розмір житлової площі.

Крім цього за позивачем зареєстровано право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами житловою площею 50.4 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.2009 року.

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 забезпечений житловою площею вище встановленої норми і тому не може визнаватися таким, що потребує поліпшення житлових умов і як наслідок взятий на квартирний облік.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, рішення суду вважає законним.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним положенням процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення вимог. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 27.05.2019 ОСОБА_1 як як інвалід війни звернувся із заявою про зарахування його на квартирний облік при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради.

Вказана заява була розглянута 26.06.2019 на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, де було прийнято рішення відмовити в зарахуванні на квартирний облік ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю підстав передбачених п. 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов...» та п. 4 Постанови виконавчого комітету Тернопільської обласної ради профспілок від 10.01.1985 року №2 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов...» та в зв`язку з поданням неповного пакету документів, передбачених інформаційною карткою Н-11-04-00 (відсутні документи яку підтверджують родинний зв`язок заявника із зареєстрованими в квартирі членами сім`ї), що підтверджується витягом з протоколу №5 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 26.06.2019.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 3 липня 2019 року № 636 затверджено протокол громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 26.06.2019, якому відмовлено у поставленні на квартирний облік ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 71 від 27.05.2019 ОСББ «Явір-1», що за адресою: АДРЕСА_2 у трикімнатній квартирі житловою площею 43 кв. м. зареєстровано та проживає 7 осіб, у тому числі ОСОБА_1 .

За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами житловою площею 50,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.2009, що підтверджується інформаційною довідкою НОМЕР_1 .

Постановою виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів та президії обласної Ради профспілок від 10.01.1985 № 2 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень» встановлено мінімальний розмір жилої площі на кожного члена сім`ї - 6.0 кв.м.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач діяв правомірно та ОСОБА_1 підставно відмовлено у поставленні його на квартирний облік оскільки позивач не відноситься до категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Так за адресою в АДРЕСА_2 у трикімнатній квартирі житловою площею 43 кв. м. зареєстровано та проживає 7 осіб, у тому числі ОСОБА_1 , на одну особу, зареєстровану у цій квартирі, припадає по 6,14 кв.м. (43 кв.м: 7 осіб) житлової площі, що перевищує середній рівень забезпеченості жилою площею у м. Тернополі на 1 (одного) мешканця. Також позивач не подав доказів, які підтверджують родинний зв`язок із зареєстрованими в квартирі членами сім`ї. Крім цього позивач є власником 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами житловою площею 50,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_4 ,

Стаття 47 Конституції України декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону (частина другастатті 47 Конституції України).

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального значення» учасників АТО прирівняно до учасників бойових дій.

У випадку, якщо особа набуває статусу учасника бойових дій, держава надає йому та членам його сім`ї низку пільг, одним із прав, передбачених законодавством України, є можливість отримання житла від держави.

Відповідно п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального значення» першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Статтею 31 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до пункту 13 вказаних Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

У ст. 34 ЖК України визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з пунктом 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень Української РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (далі Правила), жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог та не врахував, що підстави для прийняття на квартирний облік пов`язуються не з наявністю в ОСОБА_4 нерухомого майна на праві власності, а з проживанням останнього на законних підставах на жилій площі, меншій, ніж встановлено законодавством колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані .

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач звертаючись до суду з позовом, у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він відноситься до категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12.,13. частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О. Я.

Ходоровський М. В.