Справа № 128/1849/19
УХВАЛА

15 квітня 2020 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна при розірванні шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

В судового засіданні представник відповідача підтримав раніш заявлене клопотання про встановлення зловживання процесуальними правами позивачем від 28.10.2019 року та просив визнати дії позивача ОСОБА_1 щодо подання до суду 3-х позовних заяв до одного і того ж самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, зловживанням процесуальними правами та застосувати до позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу та залишити позов без розгляду. Також просив визнати додатковою підставою для визнання факту зловживання правами факт не сплати позивачем судового збору.

Позивач ОСОБА_1 проти даного клопотання заперечив, просив врахувати, що редакції поданих ним до суду позовних вимог не ідентичні, та ту обставину, що позова він просив повернути, так як за ухвалами суду було встановлено ряд різних недоліків, що викликало необхідність уточнення редакцій позовних вимог.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, а також матеріали архівних цивільних справ за №128/1768/19 та за №128/1474/19 суд виходить з того, що згідно нормативних положень ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Оцінюючи зазначені стороною відповідача обставини, якими обґрунтовуються підстави для застосування до позивача положень ст.44 ЦПК України, суд враховує, що вперше позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 були подані до суду 31.05.2019 року в редакції позовних вимог, за якими позивач просив: визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок, а також просив провести поділ спільного майна подружжя у процентному відношенні (без його визначення). За ухвалою судді Саєнко О.Б. від 04.06.2019 року позов був залишений без руху, у звільненні від сплати судового збору відмовлено. В подальшому позивач звернувся до суду з заявою про повернення позову і ухвалою судді від 03.07.2019 року позов було повернуто ОСОБА_1 .

Другий позов позивачем було подано до суду 08.07.2019 року з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 в редакції, за якою позивач просив: провести поділ спільного майна подружжя у відповідному процентному відношенні (без його зазначення). 09.07.2019 року позовну заяву було залишено без руху ухвалою судді Шевчук Л.П.. 15.07.2019 року позивачем було подано заяву про повернення позову з додатками для його доопрацювання. Вказана заява була задоволена та ухвалою того ж судді від 15.07.2019 року повернуто позовну заяву позивачу.

Третє звернення позивача до суду відбулося 16.07.2019 року за провадженням, яке перебуває на розгляді суду по справі за №128/1849/19. За прийнятими до провадження позовними вимогами позивач просить про поділ майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки.

Таким чином, судом є встановленими відсутність факту одночасного перебування на розгляді суду позовних заяв до одного і того ж самого відповідача з аналогічними позовними вимогами.

Право на звернення до суду є гарантованим ст.124 Конституції України. При цьому, виключно позивачу надано право викладення свої вимог до відповідача, з визначення їх обсягу та редакції.

Судом є встановленим, що позивач у всіх трьох зверненнях до суду у формі позову звертався з різними редакціями позовних вимог, а право клопотати про звільнення від сплати судового збору, передбачено нормами ЦПК України.

Тому, враховуючи зазначене підстави для встановлення фактів зловживання позивачем своїми процесуальними правами судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.44,143,144,222 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника сторони відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про застосувати до позивача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна при розірванні шлюбу без розгляду - відмовити.

Ухвала суду окремо від судового рішення до оскарження не підлягає.

Суддя І.А. Ганкіна