Справа № 2-1441/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області постановлену 24 лютого 2020 року головуючим суддею Левко Т.Ю. у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,

встановив:

05.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ Закарпатської області Танинець І.В., згідно якої просить суд: визнати протиправними дії заступника начальника Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Закарпатської області Танинець І.В., з прийняття постанов у ВП №50954226 від 29.01.2019 року, 13.08.2019 року та від 27.08.2019 року, без повноважень на вчинення таких виконавчих дій; скасувати оскаржені постанови та визнати протиправними дії посадової особи Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна (торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ) разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Мінюсту 29.09.2016 № 2831/5, Організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи по виконавчому провадженню №50954226.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 скаргу ОСОБА_1 , задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги. В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржувані ОСОБА_1 постанови та дії державного виконавця здійснені у відповідності до законодавства.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відхилити вимоги наведені в апеляційній скарзі, так-як рішення суду є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 06.12.2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по справі №2-1441/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми 702601,44 грн. (а.с.61, 62).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.04.2013 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1441/10 з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» (а.с.43, 44).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2013 року видано ТОВ «Кей-Колект» дублікат виконавчого листа по справі №2-1441/10 (а.с.71).

З інформації про виконавче провадження №50954226 від 31.01.2020 року вбачається, що постановою державного виконавця Граб С.С. від 25.04.2016 року відкрито виконавче провадження №50954226 з примусового виконання даного виконавчого документа, та постановою державного виконавця Граб С.С. від 05.10.2017 року накладено арешт на рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 78-79).

В подальшому, в рамках даного виконавчого провадження, постановами заступника начальника відділу Танинець І.В. - від 29.01.2019 року описано та накладено арешт на торговий комплекс «Чорна гора» (а.с. 80, 81), - від 13.08.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі в виконавчому провадженні (а.с. 82), - від 27.08.2019 року замінено сторону виконавчого провадження (а.с. 83).

Також з інформації про виконавче провадження №50954226 вбачається, що постановою заступника начальника відділу Танинець І.В. від 14.01.2020 року прийнято до виконання вказане виконавче провадження (а.с. 79).

Задовольняючи скаргу на рішення та дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що винесені заступником начальника відділу Танинець І.В. постанови від 29.01.2019 року, від 13.08.2019 року, від 27.08.2019 року по ВП №50954226 вчинені неповноважною особою.

За правилами апеляційного провадження, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась у суд із скаргою на рішення та дії посадової особи органу державної виконавчої служби (а.с. 74-77). При цьому просила визнати неправомірними дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС в особі Танинець І.В. щодо прийняття у ВП №50954226 постанов від 29.01.2019 року, від 13.08.2019 року та від 27.08.2019 року без відповідних повноважень на вчинення таких виконавчих дій у зазначеному виконавчому провадженні та скасування зазначених постанов. Також просила визнати неправомірними дії посадової особи Виноградівського РВ ДВС щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна разом з документами організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу ДВС для внесення інформації про проведення електронних торгів до Системи по ВП №50954226. Про зазначені обставини, які були вчинені у ВП №50954226 їй стало відомо з листів, які отримала 25.01.2020 року від ДП «Сетам» і Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та з інформації про виконавче провадження №50954226 від 31.01.2020 року.

Як передбачено ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А в частині 5 цієї статті зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Та ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Доступ до суду, як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС в особі Танинець І.В. щодо прийняття у ВП №50954226 постанов від 29.01.2019 року, від 13.08.2019 року та від 27.08.2019 року без відповідних повноважень на вчинення таких виконавчих дій та скасування зазначених постанов. А також про визнання неправомірними дії посадової особи Виноградівського РВ ДВС щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна разом з документами організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу ДВС для внесення інформації про проведення електронних торгів до Системи по ВП №50954226, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зі скаргою ОСОБА_1 у суд звернулась аж 05 лютого 2020 року, тоді як перша оскаржувана постанова була прийнята заступником начальника Виноградівського РВ ДВС Танинець І.В. - 29.01.2019 року, а остання 27.08.2019 року.

Тобто, скарга подана ОСОБА_1 з пропуском десятиденного строку на її подання та відсутнє клопотання/прохання у самій скарзі чи окремо подана заява на поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням поважних причин для поновлення строку на подачу скарги.

Отож, навіть у випадку підставності скарги, вона могла бути розглянута по суті лише після вирішення питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. За таких обставин безпідставний розгляд справи по суті є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.

А звідси, якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга судом залишається без розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та залишити скаргу без розгляду через пропущення процесуального строку для подання такої та не ставлення при цьому вимоги про поновлення такого строку.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду від 24 лютого 2020 року, скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 , про визнання рішень, дій посадової особи органу державної виконавчої служби неправомірними, залишити без розгляду з підстав пропущення процесуального строку для подання скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: