ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4244/19 Номер провадження 22-ц/814/1314/20Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів Пікуля В.П., Одринської Т.В.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Харкова цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Алтухової О.С., повний текст рішення складено 06 березня 2020, у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного товариства «ОТП Банк», в якому просив визнати договір іпотеки № № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року, який укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 припиненим; зобов`язати приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Ставицьку Л.Г., зняти заборону на відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 25 червня 2005 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-D04/040/2008. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, цього ж дня, між сторонами було укладено Договір іпотеки № РМL-D04/040/2008, згідно якого предметом іпотеки було визначене нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 .

Договір іпотеки був засвідчений та забезпечений накладенням заборони на вищезгадану квартиру приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г.

Договір іпотеки є похідним, а тому має припиняти свою дію після виконання основного зобов`язання перед відповідачем, що полягає у погашенні кредиту за кредитним договором ML-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року.

Вказує, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року по справі №539/1582/16-ц встановлено, що заборгованість перед банком за кредитним договором ML-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року було погашено.

Однак, при зверненні позивача з вказаним судовим рішенням до приватного нотаріуса Ставицької Л.Г., щодо зняття заборони на предмет іпотеки, остання відмовила, посилаючись на норми ЗУ «Про нотаріат».

Позивач вважає, що ним як позичальником, виконано в повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, що в свою чергу, в силу положень статті 17 Закону України "Про іпотеку", є підставою для припинення обтяження іпотекою належного позивачу нерухомого майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного товариства «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з нерухомого майна відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність судового рішення по справі № 539/1582/16-ц, про відмову в позові ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з підстав недоведеності розміру заборгованості, само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором та відповідно не може бути підставою для припинення договору іпотеки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в постанові Верховного суду від 29 квітня 2019 року у справі № 539/1582/16-ц зроблено висновок, про те, що банком не доведено факт видачі готівки ОСОБА_1 по кредитному договору № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року. Тобто, враховуючи вимоги ст. 1046 ЦК України, апелянт вважає вказаний договір неукладеним.

Зазначає, що банк не надав суду жодних даних, які підтверджують існування кредитних взаємовідносин по кредитному договору № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року.

Вважає, що договір іпотеки є припиненим на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку», тому підстав для утримання під обтяженням належного йому нерухомого майна немає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №ML-D04/040/2008.

В забезпечення належного виконання боргових зобов`язань за вказаним кредитним договором, цього ж дня, між сторонами було укладено Договір іпотеки № РМL-D04/040/2008, згідно якого предметом іпотеки за цим договором є трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю ( ОСОБА_1 ) на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14 квітня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Лубенської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року, яке постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року залишено без змін, по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № ML-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено. (а.с. 4-5, 14-17).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, яким позов Банку було задоволено, в своїй постанові колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції не перевірив, який розмір кредитних коштів отримано відповідачем та у якій валюті; який розмір коштів сплачено на погашення кредитної заборгованості; в якій валюті здійснював таку сплату, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні позову у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відмова в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав недоведеності розміру такої заборгованості, не є підставою для визнання іпотеки припиненою відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України. Однією з таких підстав, згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України є договори.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 3, Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається у випадках установлених договором або законом.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України "Про іпотеку" за змістом якої, іпотека, серед іншого, припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України судочинство у цивільному судочинстві здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 906/1130/17, від 29 січня 2019 року у справі № 916/436/18, від 22 січня 2020 року у справі № 916/1009/19.

Обставина повного припинення зобов`язань за кредитним договором має бути доведена в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими укладеними між сторонами кредитним договором та додатковими угодами до нього. Позивач, звертаючись із подібного роду позовними вимогами, має надати суду, окрім підтверджуючих документів, розрахунок своїх зобов`язань, аби суд міг встановити хронологію видачі і погашення кожного виду зобов`язань.

На підтвердження виконання у повному обсязі своїх кредитних зобов`язань за договором, позивач, посилаючись на обставини встановленні судовими рішеннями у справі № 539/1582/16-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вважав кредитний договір № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року виконаним. В свою чергу, вищевказаними судовими рішеннями не було встановлено факту виконання перед банком позичальником свої зобов`язань. В задоволенні позовних вимог Банку судом було відмовлено у зв`язку з недоведеністю розміру заборгованості, що не є тотожним з повним припинення зобов`язань.

Доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі про те, що кредитний договір № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року, є неукладеним, оскільки банком не доведено факт видачі йому готівки, колегія суддів до уваги не бере, так як на час розгляду даної справи вказаний кредитний договір є чинним, у визначеному законом порядку недійсним, нечинним або неукладеним не визнавався.

Окрім того, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року, яке постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року залишено без змін, по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № ML-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року, встановлено що ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредиту, проте не погоджується з сумою заборгованості, Банком не доведено заявлений розмір заборгованості.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сам по собі факт недоведеності розміру заборгованості не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором та відповідно не може бути підставою для припинення договору іпотеки.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність повної та достовірної інформації щодо виданого кредиту позбавляє суд можливості прийти до безперечного висновку щодо фактичного виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі, та як наслідок цього неможливо встановити факт припинення зобов`язання шляхом його повного виконання.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 жовтня 2020 року

Головуючий О.О. Панченко

Судді: В.П. Пікуль

Т.В. Одринська