Єдиний унікальний номер 243/2868/19
Номер провадження 22-ц/804/1470/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/2868/19

Номер провадження 22-ц/804/1470/20

15 квітня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А. В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л. П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

представник відповідача: Задорін Володимир Георгійович

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені,

- за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця»

На рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Ільяшевич О.В. в м. Слов`янськ в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 24 грудня 2019 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст складено 27 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 28 грудня 1990 року працювала на підприємстві відповідача на різних посадах.

Наказом від 10 липня 2017 року № 4645/ДН-ос про припинення трудового договору ОСОБА_1 було звільнено з 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП зі скороченням штату.

При звільненні з позивачкою не було здійснено розрахунок по заробітній платі.

Просить суд стягнути з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на її користь належну заборгованість по заробітній платі за період з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 8195,40 грн., вихідну допомогу при звільненні у розмірі - 4810,39 грн., компенсацію за 17 днів невикористаної щорічної відпустки ( а.с.38) у розмірі - 2893,40, а всього - 15899,19 грн. Крім того, просила виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 17 березня 2017 року по дату звернення до суду 22 лютого 2019 року . Середньоденна заробітна плата складає 143,13 грн. за час затримки розрахунку з дня звільнення складає 423 робочих дні, що в сумі становить 60543,99 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

24 грудня 2019 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільнені, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені задоволено частково, стягнуто з відповідача:

- заборгованість по заробітній платі за час простою за період з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 10 180 (десять тисяч сто вісімдесят) грн. 97 коп., вихідну допомогу при звільнені в сумі 4 810 (чотири тисячі вісімсот десять) грн. 39 коп., компенсацію за невикористані 17 днів щорічної відпустки у розмірі 2893 ( дві тисячі вісімсот дев`яносто три) грн. 40 коп., а всього в розмірі 17 884 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири)грн. 76 коп. грн. 62 коп., з яких з коштів в розмірі 15 967 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 63 коп підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі.

- У задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та решти вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за час простою відмовлено.

- вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

05 березня 2020 року не погодившись із вказаним рішенням представником публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позивачці необхідно було надати на підконтрольну територію перелік документів, за наявності якого, клопотання було б перевірено спеціальною комісією та виплачена заробітна плата. Однак наведені у запропонованому переліку документи представлені не були, за таких обставин відповідач вважає, що підстав для виплати коштів у нього не було. Також відповідач звернув увагу на той факт, що з 16 березня 2017 року від виробничого підрозділу «Станція Микитівка» до Дирекції в м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати.

Зазначив, що суми стягнень на користь позивача включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та оподатковуються податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

Також представник звертає увагу на те, що позивачці за період з березня по липень 2017 року було нараховано заробітну плату з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 243, 02 грн, отримана у касі Дирекції м. Лиман 14.07.2017 року.

Зазначає, що позивачка не надала суду доказів того, що вона у період часу з 20 березня 2017 року по 17 липня 2017 року знаходилася на робочому місці під час простою.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 76 443,18 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Відповідно до наказу № 436/ДС від 27 грудня 1990 року, ОСОБА_1 28 грудня 1990 року розпочала трудову діяльність на Донецькій залізниці з посади учня оператора з обробки перевізних документів станції Микитівка. 08 липня 2016 року на підставі наказу № 01-ОС від 06 липня 2016 року у зв`язку із реорганізацією підприємства шляхом злиття Державне підприємство «Донецька залізниця» було перейменовано у регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а станція Микитівка ДП «Донецька залізниця», реорганізована шляхом злиття у ВП «Станція Микитівка» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». У зв`язку з чим позивачку було переведено на посаду старшого чергового стрілочного посту 4 розряду станції Трудова до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на підставі реорганізації підприємства з, згідно наказом № 4645/ДН-ос від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 14), що також підтверджується відомостями трудової книжки, серія: НОМЕР_1 від 28 серпня 1987 року (а.с. 20-23).

Відповідно до наказу № 10-К від 18 січня 2017 року начальника станції Микитівка м. Горлівка, ОСОБА_1 , старшому черговому стрілочного поста 4 розряду станції Трудова, з 24 січня 2017 року по 03 лютого 2017 року встановлено неповний робочий тиждень з додатковими вихідними днями: вівторок, середа, четвер, п`ятниця. Режим роботи згідно графіку роботи підприємства на 2017 рік, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу (а.с. 32).

Згідно з наказом № 236/ДНД від 17 березня 2017 року начальника в.о. регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» «Про встановлення простою» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Доручено начальниками структурних підрозділів встановити відповідними наказами початок простою з 20 березня 2017 року. Для всіх працівників виробничого підрозділу, провести роз`яснювальну роботу в трудових колективах, ознайомити причетних працівників з даним наказом під підпис; оплату за час простою провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.(а.с. 30)

Відповідно до наказу № 244/ДНД від 20 березня 2017 року начальника дирекції про доповнення у наказ від 17 березня 2017 року № 236/ДНД «Про встановлення простою» доповнено п.2 наказу від 17 березня 2017 року № 236/ДНД (а.с. 26).

Згідно із наказом № 92/ДС від 17 березня 2017 року начальника ВП «Станція Микитівка» «Про встановлення простою по виробничому підрозділу «Станція Микитівка» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, відповідно до наказу в.о. регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» № 236/ДНД від 17 березня 2017 року начальника Донецької дирекції залізничних перевезень встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Станція Микитівка».(а.с 27)

Згідно із наказом № 94/ДС від 21 березня 2017 року начальника «Станція Микитівка» «Про встановлення недопрацьованих годин працівникам станції «Станції Микитівка» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», які викликані перекриттям усіх залізничних колій, що не дозволяє використовувати працю працівників протягом робочого часу. Для працівників станції встановлено недопрацьовані години в період з березня місяця 2017 року до стабілізації фінансового стану згідно особистих заяв; заступнику начальника станції Микитівка забезпечити щомісячно відображення прийнятих дій у графік змінності; інженеру з організації та нормуванні праці складати додаток про недопрацьовані години працівниками згідно поданих заяв; головному бухгалтеру станції Микитівка оплату праці здійснити пропорційно відпрацьованому часу; контроль за виконанням даного наказу залишено за начальником станції Микитівка (а.с 25).

Згідно з наказом № 101/ДС від 03 травня 2017 року начальника «Станція Микитівка» «Про встановлення неповного робочого часу станції «Станції Микитівка» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурних підрозділів «Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що не дозволяє використовувати працю працівників протягом робочого часу. Встановлено з 1 травня 2017 року до стабілізації фінансового стану для працівників з щоденним обліком робочого часу станції Микитівка режим неповного робочого часу з додатковими вихідними днями згідно поданих заяв; заступнику начальника станції Микитівка забезпечити щомісячно відображення прийнятих дій у графік змінності; помічнику начальника з кадрових питань станції Микитівка забезпечити щомісячно затверджувати додаток про встановлення режиму неповного робочого часу (надання додаткових вихідних) працівників згідно поданих заяв; головному бухгалтеру станції Микитівка оплату праці здійснити пропорційно відпрацьованому часу; контроль за виконанням даного наказу залишено за начальником станції Микитівка (а.с 24)

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , наданих ПФУ з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 страхувальником за період березень 2017 р. - липень 2017 р. включно, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у березні 2017 року склала 1593,93 грн., у квітні 2017 р. травні 2017 р., червні 2017 р., липні 2017 р., страхові внески не сплачені (а.с. 33-35).

Відповідно до розрахунку середнього заробітку, середня заробітна плата становить 4810 грн. 39 коп., середньочасова - 30 грн. 25 коп.(а.с. 36).

Відповідно до розрахункових листів заробітної плати ВП « ДС « Микитівська «СП`ДДЗП» філії «Донецька залізниця» (ідентифікаційний код 40150216) ОСОБА_1 . нараховані наступні суми: за Березень 2017 року - нараховано 2189,06 грн. до виплати 1862,59 грн.; за Квітень 2017 року-нараховано 2230,39 грн. до виплати 1773,57 грн.; за Травень 2017 року-нараховано 3351,95 грн. до виплати 2205,45 грн. За - Червень 2017 року-нараховано 1746,16 грн. до виплати 1388,52 грн.; за Липень 2017 року-нараховано 8689,06 грн. до виплати 6941,59 грн. ( компенсація за невикористану відпустку 2393,40 грн., вих. допомога при звільнені 4810,39 грн.).

Згідно із вказаними розрахунковими листами, нараховано заробітну плату з урахуванням днів простою ( а.с.39-43).

Відповідно до листа Донецької дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» № НР-НЗ-1-06/343 від 04 лютого 2019 року за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна 243,00 грн., яку вона отримала 14 липня 2017 року у касі Дирекції м. Лиман, тому залишок невиплаченої заробітної плати за березень місяць 2017 року становить ( 2189,06 грн. - 243,00 грн. =1946,06 грн.). З 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили оригінали документів для нарахування або виплати заробітної плати( а.с.13).

Науково-правовим висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільнені ( звільнені) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійснені господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку, м. Горлівки, м. Ясинувата. З 20 березня 2017 року господарська діяльність на управління виробничими процесами відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ »Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Горлівка, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих процесів та іншого майна, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особливих справ працівників. Початок дій форс- мажорних обставин(обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не провів розрахунок з позивачкою при звільненні.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що дійсно був виданий наказ про запровадження простою на підприємстві, за яких встановлено, що всі працівники повинні перебувати на своїх робочих місцях, однак позивачкою не було надано документального підтвердження перебування її під час простою на робочому місці. Суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на обставини з приводу відсутності даних щодо роботи ОСОБА_1 та обґрунтовано вважав що, обов`язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, та саме останній повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розрахунки заробітної плати ОСОБА_1 за оскаржуваний період є належними, допустимими та прийнятними доказами що оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства. При обрахуванні суми заборгованості судом також вірно було прийнято до уваги лист Донецької дирекції залізничних перевезень регіональної філії « Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» за № НР-НЗ-1-06/343 від 04 лютого 2019 року, відповідно до якого за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 243,00 грн., яку вона отримала 14 липня 2017 року у касі «Донецької дирекції залізничних перевезень» м. Лиман (а.с.13).

Посилання відповідача на відсутність первинної документації та на те, що позивачка сама повинна була надати на підконтрольну територію перелік документів, за наявності якого, їй би була виплачена заробітна плата, як на підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачці заробітної плати є необґрунтованими, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік, тощо, покладено на працедавця, а не на працівника.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Посилаючись в апеляційній скарзі на норми Податкового кодексу відповідач зазначив, що суми стягнень на користь позивача включаються до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та оподатковуються податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах, між тим, зазначені положення Закону були враховані судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено у відзиві на позовну заяву та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 ст.9 ЦК України, кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема і трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання. Якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця», засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі за місцем роботи позивачки.

З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі за фактичним місцем роботи позивачки, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна.

Унеможливлення виконання ПАТ «Укрзалізниця», регіональною філією «До-нецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричи-нено впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором.

На переконання суду зазначений висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у не проведенні своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15, від 11 травня 2016 року № 6-383цс15, від 23 березня 2016 року № 364цс16, від 23 березня 2016 року № 365цс16, від 25 травня 2016 року № 948цс16, від 31 травня 2017 року № 6-2163цс16, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 264/925/17-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 225/5072/17.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, рішення в частині наявності правових підстав для часткового стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по заробітній платі (в тому числі за період простою), вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, а також відмові у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

Л.П. Никифоряк