ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1325/11
Провадження № 4-с/210/22/20
У Х В А Л А

іменем України

"21" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кубаєвої В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст скарги та її обґрунтування

Скаржники, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 серпня 2020 року звернулись до суду зі скаргою на дії Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В обґрунтування скарги посилаються на те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості: стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 298737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00грн. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 21.03.2011 року

Боржник, за виконавчим документом ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з письмовою заявою, в якій повідомив про наявність перешкод у виконанні вищевказаного рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11.03.2011 року у справі №2-711/11, а саме здійснення стягнення за виконавчим документом за №2-1325, до я кого він не має жодного відношення.

На підставі викладеного просив суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і зобов`язати відповідного державного виконавця закінчити виконавче провадження №28095214 з примусового виконавчого листа № 2-1325 від 11.03.2011 року.

Позиція учасників справи

Представник скаржників адвокат Чепурнов В.І. надав клопотання у якому підтримує заявлені вимоги у скарзі та просить їх задовольнити, також просив суд розглядати справу у його відсутність.

За підписом начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Давиденко Л. надійшов відзив на скаргу, у якому зазначено, що на виконанні в Металургійному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП № 28095214 з примусового виконання виконавчого листа №2-1325 виданого 11.03.2011 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредиту у розмірі 298737, 67 грн., витрати по сплаті судового збору у розмір 1700 гри. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у розмірі 120 грн.

На адресу Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.07.2020 за вх. № 16247/17.9-30 надійшла заява боржника про зупинення стягнення заборгованості та закінчення виконавчого провадження, оскільки стягнення заборгованості проводиться солідарно приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. у виконавчому провадженні ВП №57541708 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості по кредиту у розмірі 300557,67 грн.

Оскільки, Закон України «Про виконавче провадження» не забороняє солідарного стягнення заборгованості за виконавчим документом, та не містить підстави закінчення виконавчого провадження як солідарне стягнення заборгованості за виконавчим документом, боржнику було надано відповідь на заяву та відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено боржнику ОСОБА_1 15.07.2020 простим поштовий відправленням.

Згідно чинного законодавства у державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відсутні підстави для зупинення стягнення заборгованості або закінчення виконавчого провадження ВП №28095214 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1325 виданого 11.03.2011 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредиту у розмірі 298737,67 грн., витрати по сплаті судового збору у розмір 1700 грн. та витрати з інформаційно- технічного забезпечення розгляду справ у розмірі 120 грн..

Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що судом вжито заходів щодо повідомлення учасників справи та надано можливість представити докази та заперечення, їх неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги за наявними матеріалами.

Щодо дотримання строків звернення до суду

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник не отримував відповідь від Металургійного ВДВС на свою заяву про зупинення стягнення заборгованості

Ухвалою суду від 07 серпня 2020 витребувано матеріали виконавчого провадження. Перевіркою наданих матеріалів встановлено, що лист рекомендованим повідомленням був направлений скаржнику 27 липня 2020 року.

Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скерували до суду 06 серпня 2020 року без порушення строків звернення, тобто у строк, визначений пунктом а частини 1 статті 449 ЦПК України, а отже строки не пропущені, тому не підлягають поновленню.

Обставини, встановлені судом під час розгляду скарги

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2011 року у цивільній справі №2-711/11-0408 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості: стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 298737,67грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00грн. (а.с.64). Загальна сума стягнення складає - 300557,67грн. Рішення не оскаржено, набрало законної сили 21.03.2011 року (а.с.64 цивільної справи № 2-711/11/0408).

Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2011 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі №2-711/11-0408, на якому зазначений номер справи №2-1325/11-0408 (а.с.76 цивільної справи № 2-711/11/0408).

Дзержинським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровської області 10.08.2011 року відкрито виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1325 від 11.03.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_1 (ВП №28095214) на користь стягувача заборгованості в сумі 300557,67грн. (а.с.21 матеріали скарги 4-с/210/22/20).

На підставі подання державного виконавця за заявою ПАТ «Дельта-Банк», ухвалою суду від 27.09.2012 року замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.79 цивільної справи № 2-711/11/0408).

На підставі заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ухвалою суду від 04.02.2013 року (№ 210/2285/13-ц) замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.96 цивільної справи № 2-711/11/0408).

На підставі зазначених ухвал 01.08.2014 року державним виконавцем здійснено замінену сторони виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.142 цивільної справи № 2-711/11/0408).

ПАТ «Дельта-Банк» 15.11.2016 року втретє звернувся до суду зі заявою про заміну сторони, поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.12.2016 року (справа № 2-711/11) визнано поважною причину пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, поновлено пропущений строк, видано дублікати виконавчих листів. За заявою представника ПАТ «Дельта Банк» видано дублікати виконавчих листів (а.с.131 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 15 листопада 2018 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року скасовано, справу повернуто для продовження розгляду (а.с.166-169 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2018 року відмовлено ПАТ «Дельта-Банк» в задоволенні заяви від 15.11.2016 року про поновлення строку та видачі дубліката виконавчого листа (а.с.178, 179 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

На виконання ухвали суду від 01.12.2016 року (яка у подальшому була скасована) судом стягувачу ПАТ «Дельта-Банк» 23.10.2017 року видано дублікати виконавчих листів (а.с.131), на підставі яких 30.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. відкрито виконавче провадження №57541708 щодо стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості в сумі 300557,67грн. у справі №2-711/11 (а.с.249 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

Однак, ухвала суду від 17.12.2018 року про відмову у задоволенні клопотання ПАТ «Дельта-Банк» не може впливати на вже здійснену заміну сторони виконавчого провадження та не перешкоджає виконанню рішення суду.

Первісно видані виконавчі листи у виконавчих провадженнях ВП №28095919 та ВП №28095214 було повернуто стягувачу - ПАТ «УкрСиббанк» постановами державного виконавця від 14.11.2012 року на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.114-120 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

У теперішній час на виконанні в Металургійному ВДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває ВП №28095214 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта-Банк» (а.с.186 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

Нормативне обґрунтування суду

Стаття 447 ЦПК, передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, підставми для закінчення виокнавчого провадження є (стаття 39 Закону України "Про виконавче провадження" є: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Цей перелік є вичерпним.

Згідно вимог частини другої статті 432 ЦПК України згідно з якими суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Висновки суду за наслідками розгляду скарги

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилались на неправомірність дій державного виконавця, оскільки боржниками повідомлено державного виконавця про наявність перешкод у виконанні, оскільки виконавчий лист видано помилково, та просили визнати виконавчий документ 2-1325 від 11.03.2011 таким, що не підлягає виконанню і зобов"язати державного виконавця закінчити виконавче провадження..

Підставами визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є, як вже зазначалось судом: 1) його помилкове видання; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, 3) добровільне виконанням боржником чи іншою особою 4) інші причини.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині другій статті 432 ЦПК України.

При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

З письмових матеріалів встановлено, що заявник має борг, який на момент звернення із вказаною скаргою не погашений. При цьому матеріалами відзиву підтверджено, що рішення суду виконується, та постановою державного виконавця від 29 липня 2013 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , яку направлено за місцем роботи боржника - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Проте, обставина на яку посилюються скаржники, як підставу її задоволення - невірне зазначення номера справи, за яким проводиться примусове виконання рішення суду, не свідчить про відсутність матеріального обов`язку боржника, а так само і не свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Та обставина, що на виконавчому листі не вірно вказаний номер справи не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, враховуючи наступне..

Виконавчий документу за №2-1325 у справі №2-711, видано саме у справі №2-711 щодо виконання рішення суду від 21.03.2011 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стосується стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитом в сумі 298737,67грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 1700,00грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00грн., в загальній сумі 300557,67грн. (а.с.76 цивільної справи № 2-711/11/0408 том 1).

Під час оформлення виконавчого листа допущено описку, а саме: невірно зазначено номер справи «2-1325» замість «2-711», всі інші відомості зазначено вірно відповідно до рішення суду. Відтак, зазначена описка не перешкоджає виконанню судового рішення, не має суттєвого значення для його виконання та може бути усунута шляхом її виправлення, відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, якою передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Вказана обставина вже була предметом судового контролю, про що свідчать матеріали справи (а.с. 55-85)

Виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 (ВП №28095214) боргу в сумі 300557,67грн. стосуються виконання рішення суду, в якому заявники були відповідачами, ними рішення не оскаржено, набрало законної сили і частково виконано на теперішній час.

Нормами Цивільного процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 (пункт 53 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року №18966/02).

Так, у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04, пункти 56 - 58 і 66 - 70) ЄСПЛ неодноразово постановляв, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце також порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Водночас Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі «Конвенція»), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Відповідно до статті 46 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є Сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід`ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов`язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26 жовтня 2000 року). Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 4 листопада1950 №ETS N 005 «Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод»). У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому і безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Доцільно також наголосити на тому, що положеннями Конституції України і вказаних актів закріплено обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Вказане встановлює безумовний обов`язок особи виконати таке рішення.

Отже, підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а так само і зобов"язання державного виконавця закінчити виконавче провадженння не встанолено, оскаржувані дії та рішення державного виконавця прийнято відповідно до закону, у межах повноважень, права боржників не було порушено, тому суд постановляє ухвалу про залишення скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Однак, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя: О. В. Чайкіна