ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7955/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позивач посилається на наступні обставини. 16.06.2001 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який розірвано 28.02.2008. В шлюбі народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. У відповідача є двоє неповнолітніх дітей. Спільний син позивача та відповідача навчається у Національному Університеті фізичного виховання і спорту України на двох факультетах: денна форма навчання та заочна. Навчання дитини за рік на денній формі коштує 26000 грн., на заочній 11000 грн. Позивач має дохід на місяць 5600 грн., виховує молодшого сина від другого шлюбу. Відповідач є підприємцем, надає послуги таксі, є фітнес тренером, відтак має фінансову можливість сплачувати аліменти на навчання дитини в розмірі 30% щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення сином 23 років. Та до припинення навчання в межах цього віку.

Ухвалою від 24.09.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.10.2020 Відповідачем надано відзив на позов, у якому ним визнаються позовні вимоги частково в розмірі 25 % доходу. Просить врахувати, що не має постійної роботи та на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей. Просить відмовити позивачу в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки заявлені витрати є необґрунтованими.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.02.2008. В шлюбі народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. У відповідача є двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільний син позивача та відповідача навчається у Національному Університеті фізичного виховання і спорту України на двох факультетах: денна форма навчання та заочна. Навчання дитини за рік на денній формі коштує 26000 грн., на заочній 11000 грн.

Відповідно до довідки Національного університету фізичного виховання і спорту України від 16.09.2020 № 203658 термін навчання ОСОБА_3 становить з 01.09.2020 по 30.06.2024.

Відповідачем не заперечується, що син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України).

Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо.

Враховуючи, що повнолітній син сторін навчається на денній та заочній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а тому не можє забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням.

Судом встановлено, що у відповідача є двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач частково визнає позов про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 25 % з усіх доходів.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідач може надавати допомогу повнолітньому сину, і з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, вважає заявлений позивачем розмір аліментів 30% завищеним.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища сторін, а щоб їх одержувач перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Зважаючи те, що на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25 %, що буде достатнім для матеріального забезпечення повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися.

З урахуванням положень статей 191, 199 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову і до припинення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містили, відтак підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який прожовжує навчатися, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.09.2020, і до припинення навчання у навчальних закладах до 30.06.2024, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.