Справа № 485/55/20
Провадження № 2-о/485/27/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Снігурівський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановив:

У січні 2020 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував таким.

Він, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ромни Сумської області. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З народження і станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

З 19 травня 2017 року і по теперішній час відбуває покарання за вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року в ДУ "Снігурівська виправна колонія № 5".

По досягненню 16 років за отриманням паспорту не звертався.

У 2018 році звернувся до Снігурівського РВ УДМС України в Миколаївській області за отриманням паспорту, але рішенням начальника від 19 жовтня 2018 року йому відмовлено в оформленні паспорта та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

З метою вирішення питання про громадянство України та отримання паспорту громадянина України, просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Заявник ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, заявлені вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення.

Представник УДМС України в Миколаївській області Долганюк Ю. у своїй заяві також просила справу слухати у її відсутність, з урахуванням письмових пояснень та витребуваних ухвалою суду від 10 березня 2020 року документів. У своїх письмових поясненнях, які надійшли до суду 18.02.2020 вх. № 1089/20-вх., зауважила, що станом на 1991 рік заявнику було 7 років, тобто місце його проживання встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них; заявником не надано доказів на підтвердження факту проживання батьків або його самого у неповнолітньому віці на території України в оскаржуваний період; у вирішенні справи поклалася на розсуд суду (а.с. 29-32).

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, справи по встановленню особи № 8, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 червня 1984 року Відділом ЗАГСу Роменського міськвиконкому Сумської області за актовим записом № 396 від 27 червня 1984 року, заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ромни Сумської області УССР. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4).

Згідно з довідкою начальника Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" ОСОБА_4 (а.с. 7), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбуває покарання в Державній установи "Снігурівська виправна колонія (№5)" з 19 травня 2017 року за вироком Роменського районного суду Сумської області від 19 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.289, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі. Початок строку: 04 грудня 2015 року, кінець строку: 20 червня 2021 року.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Ромни Сумської області, без реєстрації місця проживання на території України, звернувся до Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області з заявою щодо встановлення особи, згідно з довідкою начальника сектору ОСОБА_5 від 19 жовтня 2018 року проведеною перевіркою встановлено особу заявника, однак не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 5).

Рішенням начальника Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області Пелеха М. від 19 жовтня 2018 року (а.с. 6), ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорту у формі ІD - картки на підставі п. 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", за непідтвердження належності до громадянства України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, а після подати заяву про встановлення належності до громадянства України згідно з ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон), громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до абз. 6 п.п. «в» п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них), така особа зобов`язана в обов`язковому порядку подати до органу ДМС серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання батьків заявника або його самого у неповнолітньому віці в України станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

Так, відповідно до довідки начальника Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області ОСОБА_6 від 24 січня 2020 року № 04-05/248 (а.с.14), в реєстрі територіальної громади м. Ромни відомості щодо реєстрації гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні.

Однак, як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 4), ОСОБА_1 станом на 13 листопада 1991 року було сім років, тобто місце проживання останнього встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них.

За паспортними даними Ф 1 на батьків заявника: його матір ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Салогубівка Роменського району Сумської області, 17 жовтня 1979 року зверталася до органів внутрішніх справ з заявою про обмін паспорту у зв`язку з укладанням шлюбу та отримала 30 жовтня 1979 року паспорт громадянина УРСР серії НОМЕР_2 , який виданий на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21 жовтня 1977 року Роменським ЗАГСом за втрати паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Роменським РВВС 12 березня 1974 року на 5 років; батько ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Сімферополь Кримської області (батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх місце проживання: АДРЕСА_1 ), та мав паспорт громадянина УРСР серії НОМЕР_5 , виданого 08 жовтня 1976 року Роменським відділом внутрішніх справ на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого ЗАГСом м.Сімферополь.

Відповідно до наданої Комунальним підприємством "Житло-Експлуатація" Роменської міської ради копії поквартирної картки форми "Б" про зареєстрованих та проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: наймач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 09 грудня 1976 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 ; його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 23 листопада 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ; їх діти, в тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (перебуває в місцях позбавлення волі).

Тобто, батьки заявника, які станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) були його законними представниками (з огляду на малолітній вік), також народилися і постійно проживали на території України по АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для підтвердження належності до громадянства України, ним надані достатні та належні докази на підтвердження факту його народження та проживання в неповнолітньому віці на території України разом з батьками станом на 13 листопада 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 265, 315-319ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовільнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ромни Сумської області УССР, постійно проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Дата складення повного тексту рішення 21.04.2020.

Суддя