РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Максимчука В.П.

представника відповідача Цуман І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути на його користь з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області в рахунок шкоди, завданої Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області в розмірі 1173240 грн та сплачений судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області згідно із наказом Головіного управління Держгеокадастру в Рівненській області № 17-1719/16-16-СГ від 29 квітня 2016 року. ФОП ОСОБА_3 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Проект землеустрою був погоджений в порядку, встановленому ст.186-1 Земельного кодексу України. згідно із висновком експерта державної експертизи від 20 лютого 2017 року, який є чинним і не оскаржувався. Державним кадастровим реєстратором здійснено реєстрацію земельної ділянки та присвоєно їй кадастровий номер. 14 березня 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та видачі відповідного наказу про передачу земельної ділянки йому у приватну власність. Листом від 29 березня 2017 року йому відмовлено у задоволенні заяви через невідповідність ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр». 3 квітня 2017 року повторно звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою. Листом від 14 квітня 2017 року йому повторно повідомлено про відсутність підстав для задоволення заяви через невідповідність проекту землеустрою вимогам закону та не затверджено проект землеустрою. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року такі дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області визнано протиправними та зобов`язано відповідача вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні її у власність ОСОБА_1 . Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду вказану постанову залишено без змін. 12 червня 2017 року, 13 липня 2017 року, 18 липня 2017 року він знову звертався до відповідача із клопотаннями про затвердження проекту землеустрою. Однак відповідач знову відмовляв у затвердженні проекту із посиланням на ті ж підстави відмови, які були зазначені в листі від 14 квітня 2017 року, незважаючи на те, що суд визнав такі дії неправомірними. 4 серпня 2017 року він звернувся у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області, яким на підставі його заяви відкрито виконавче провадження № 54455338 про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою. Надалі в межах виконавчого провадження за невиконання рішення відповідача було оштрафовано та передано в Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, по якому відкрите кримінальне провадження. 5 вересня 2017 року за його заявою про невиконання рішення суду Рівненським окружним адміністративним судом винесена ухвала, якою дії Головнго управління Держгеокадастру в Рівненській області, вчинені на виконання постанови суду від 18 травня 2017 року, визнано протиправними та зобов`язано відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця. Листом від 25 вересня 2017 року відповідач повідомив його про необхідність для виконання рішення суду звернутися із заявою та доданим до неї проектом. 25 вересня 2017 року він подав відповідну заяву до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області. Але листом від 29 вересня 2017 року йому знову було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи. Він дізнався, що на земельну ділянку зареєстровано право власності ОСОБА_4 . Враховуючи, що затвердження документації із землеустрою, передача у власність та державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 є незаконною і протиправною, в жовтні 2017 року звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та скасування права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року позов задоволено повністю. 9 серпня 2018 року відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення, а 16 серпня 2018 року надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою громадянину ОСОБА_5 та пізніше передав земельну ділянку йому у власність. Такі дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області є протиправними та суперечать всім нормам права, оскільки вони вже визнані неправомірними Рівненським районним судом Рівненської області, а також унеможливлюють виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року. Він не може скористатися своїм правом на отримання земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0270 собі у приватну власність, так як Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області в період судового розгляду передало вказану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_5 , хоча такі дії вже визнавалися неправомірними та протизаконними. За ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення на керівника Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області рішеннями Восьмого апеляційного адміністративного суду було накладено штраф. Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартість земельної ділянки складає 977700 грн без ПДВ та 1173240 грн з урахуванням ПДВ. В результаті неправомірних дій Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області, які визнані такими судовими рішенням, він не може реалізувати своє право на землю, яке гарантоване Конституцією України. Причинний зв`язок між протиправними діями та шкодою полягає в тому, що наслідки у вигляді шкоди настали в результаті неправомірних дій відповідача, і виражається в тому, що шкода виступила об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Завдана йому шкода підлягає відшкодуванню на підставі ч.1 ст.1173 ЦК України.

Ухвалою судді Смолій Л.Д. від 28 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви були усунені.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

17 лютого 2020 року суд отримав відзив Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області. У відзиві відповідач позовні вимоги не визнає, вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. Зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Листами Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області позивачу було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність. Тобто, відповідач Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області виконав припис постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, розглянув клопотання позивача та надав відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, що повністю узгоджується з нормою ст.118 Земельного кодексу України. Частиною десятою статті 118 ЗК України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки є недопустимим доказом у справі, оскільки позивач не мав права бути замовником оцінки земельної ділянки, так як не був її власником. Термін чинності оцінки сплив 3 квітня 2019 року. Позивачем до позовної заяви не додано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували понесені ним витрати за виготовлення проекту землеустрою. Твердження позивача щодо неможливості ним реалізувати право на землю передчасні та необґрунтовані, оскільки останнім не використано своє право на отримання безоплатно у власність землі сільськогосподарського призначення, так як він має право повторно звернутися до суб`єкта владних повноважень з клопотанням про виділення земельної ділянки у власність. Доказів перешкоджання позивачу отримати іншу земельну ділянку сільськогосподарського призначення не додано. Позивач на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду, за якою на його користь стягнено кошти у вигляді половини накладеного на керівника Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області штрафу, мав можливість у повній мірі компенсувати завдані йому збитки у результаті неотримання ним у власність бажаної земельної ділянки. Позивачем також не доведено завдання йому моральних чи фізичних втрат.

19 лютого 2020 року представник Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області подав до суду відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову повністю. Обгрунтовуючи свої заперечення щодо позову зазначає, що відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є обставиною, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на землю, та не тягне за собою юридичних наслідків для позивача, а є лише певним етапом у процесі передачі земельної ділянки у власність, реалізація якого може бути здійснена лише після затвердження розробленої документації із землеустрою. У разі відсутності у Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області зобов`язання перед позивачем щодо передачі йому у власність земельної ділянки, відповідно не може бути факту наявності завдання майнової шкоди за не вчинення цих дій. Жодним рішенням суду не було зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність позивача. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року було зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про затвердження проекту у порядку і спосіб, передбачені ст.118 ЗК України. Право на безоплатну приватизацію земельних ділянок мають усі громадяни України протягом свого життя і це право припиняється лише після його використання. Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області не вчиняло жодних дій та не приймало жодних рішень щодо позбавлення позивача права на безоплатну приватизацію земельної ділянки як такого. Не отримавши спірну земельну ділянку, позивач вправі скористатися своїм правом на безоплатну приватизацію щодо іншої земельної ділянки. Зважаючи на те, що у позивача право власності на спірну земельну ділянку не виникало взагалі, позивач не зазнав жодних втрат, витрат та упущеної вигоди відносно даної земельної ділянки, оскільки в нього не виникло майнових прав на неї. Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, на який посилається позивач обґрунтовуючи розмір завданої йому шкоди, не є належним та допустимим доказом. Звіт не є висновком експерта за своїм змістом та формою. Звіт містить завідомо недостовірні дані щодо того, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, оскільки позивач ніколи не був її власником, та щодо дати оцінки та вартості об`єкта оцінки, оскільки термін чинності оцінки складає 6 місяців і значно відрізняється курс гривні до іноземної валюти - долара США на дату оцінки і нині встановленим курсом. Необгрунтованим є включення до розміру шкоди податку на додану вартість, так як він використовується лише для цілей оподаткування. Вважає, що позивачем не підтверджено факт наявності шкоди та її розмір.

23 березня 2020 року позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить зменшити розмір позовної вимоги до 957700 грн. Покликається на те, що для більш об`єктивного висвітлення вартості земельної ділянки ТОВ «Експерт реєлт» за його замовленням здійснив експертну грошову оцінку земельної ділянки. Вихідними даними для формування звіту про експертну грошову оцінку була проектна документація, дані з поземельної книги та витяг з Державного земельного кадастру. Згідно з вказаним звітом вартість земельної ділянки без урахування ПДВ складає 957700 грн. При цьому, ним змінюються лише кількісні показники, а позовна вимога та підстави для відшкодування завданої шкоди не змінюються.

Одночасно позивач надав відповідь на відзив Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, в якій вказує, що казначейство в судовому розгляді є лише вимушеним (технічним) представником, а шкода йому завдана діями Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області в межах земельного законодавства. Тому роз`яснення казначейства щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою, відмов у затвердженні таких проектів та інших норм Земельного кодексу України не слід враховувати, так як це не входить до його повноважень та обов`язків. Покликаючись на те, що замовником оцінки майна можуть бути особи, яким дане майно належить, казначейство не вказує, що земельна ділянка передана у власність протиправно, а отже право власності на неї набуто неправомірно. Окрім цього, оцінка земельної ділянки відбувається згідно Закону України «Про оцінку земель». В позовній вимозі вказана компенсація шкоди, а не компенсація завданих збитків. Вказані твердження є різними по суті. В позовній заяві він не вказував про компенсацію моральної шкоди. Кошти, які він отримав в результаті сплати штрафів, не є компенсацією збитків, а інструментом забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень та права особи на судовий захист.

В запереченнях, отриманих судом 6 квітня 2020 року, представник Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, серед іншого, вважає долучений до заяви про зменшення позовних вимог звіт з незалежної оцінки майна недопустимим та неналежним, оскільки проведений на замовлення не власника земельної ділянки, не містить відомостей про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність та підготовку висновку для подання до суду.

Ухвалами суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 17 червня 2020 року задоволено заяву судді Смолій Л.Д. про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2020 року у справі головуючим-суддею у справі визначено суддю Рівненського міського суду Рівненської області Бучко Т.М.

Суд своєю ухвалою від 19 червня 2020 року прийняв справу до провадження та відкрив загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання.

21 липня 2020 року представник Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області подав відзив, який містить обґрунтування заперечень щодо позову, аналогічні викладеним у відзиві від 17 лютого 2020 року та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд своєю ухвалою від 21 липня 2020 року підготовче провадження у справі закрив та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Пояснив, що звіт про оцінку майна може бути оцінений лише спеціалістами, якими представники відповідачів не є. Він замовив рецензію на звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, за результатами якої звіт ТзОВ «Експерт Реєлт» визнаний належним та достовірним. Спори про визнання звіту про оцінку майна недійсним не підлягають розгляду в порядку будь-якого судочинства, тому заперечення відповідачів щодо наданого ним звіту не можуть бути взяті до уваги. Завдана йому шкода полягає в тому, що неправомірними діями відповідача Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області його позбавлено права на отримання земельної ділянки у власність. Щодо приватизації іншої земельної ділянки не звертався, оскільки відповідач мав виконати рішення суду, яким дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою визнані протиправними. Для отримання земельної ділянки безоплатно у власність він з квітня 2016 року по лютий 2017 року прийшов всі необхідні для цього етапи і останньою процедурою було лише затвердження проекту землеустрою в Головному управлінні Держгеокадастру в Рівненській області. І лише неправомірні дії відповідача, який спочатку безпідставно відмовив йому у затвердженні проекту землеустрою, не виконував рішення судів, а надалі взагалі незаконно передав земельну ділянку у власність однієї особи, потім іншої, стали причиною неотримання ним земельної ділянки у власність. Чи зможе він отримати безоплатно іншу земельну ділянку у власність невідомо. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області - позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Крім того пояснив, що сам факт визнання дій Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області неправомірними не є тим фактом, що покладає на управління відповідальність за ст.1173 ЦК України, оскільки відсутній такий необхідний елемент як наявність шкоди. Позивач в результаті дій управління не втратив майна, так як його у власності позивача ніколи не було. Право на приватизацію наявне в позивача і нині, і він може ним скористатися. Процедура безоплатної приватизації не передбачає компенсації за земельну ділянку, яка не була передана у власність. Позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, так як матеріальних збитків він не поніс, моральної шкоди не зазнав і упущеної вигоди теж. Заява про зменшення розміру позовних вимог не може бути взята до уваги, оскільки фактично містить нову підставу - звіт з незалежної оцінки майна, якого немає в обґрунтуванні позову. Заяв про зміну підстав позову позивач не подавав. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області - позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 29 квітня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га, яка розташована на території Обарівської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наказом № 17-1719/16-16-СГ від 29 квітня 2016 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

На підставі договору № 120-2016-12-Г від 15 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_3 розробив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

Екперт державної експертизи Олешко І.В. погодила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, про що свідчить висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 20 лютого 2017 року № 147/88-17.

13 березня 2017 року реєстратор відділу в Рівненському районі міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області зареєстрував в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 2,0 га на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області за кадастровим номером :03:004:0270 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15 грудня 2016 року, розробленого ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

14 березня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та видачі наказу про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області листом № Г-1106/0-2736/0/6-17 від 29 березня 2017 року відмовило позивачу в задоволенні клопотання, оскільки поданий на затвердження проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, встановленим нормам та правилам.

3 квітня 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з клопотанням про затвердження проекту землеустрою, додавши до клопотання пояснення розробника документації із землеустрою ФОП ОСОБА_3 № 56-2017-04 від 3 квітня 2017 року.

Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області повторно відмовило позивачу в задоволенні клопотання з ти же підстав, що були зазначені в листі від 29 березня 2017 року, про що свідчить повідомлення про розгляд звернення № Г-1486/0-3193/0/6-17 від 14 квітня 2017 року.

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 18 травня 2017 року у справі № 817/641/17 за позовом ОСОБА_1 визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га громадянину ОСОБА_1 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладені в листах від 29 березня 2017 року № Г-1106/0-2736/0/6-17 та від 14 квітня 2017 року № Г-1486/0-3193/0/6-17; зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про затвердження проекту землеустрою у порядку і у спосіб, передбачені ст.118 Земельного кодексу України; зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року.

Надалі листами № Г-2825/0-5468/0/6-17 від 29 червня 2017 року, № Г-3216/0-5891/0/6-17 від 13 липня 2017 року, № Г-3216/0-5976/0/6-17 від 18 липня 2017 року позивачу вкотре було відмовлено Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області в затвердженні проекту землеустрою з посиланням на підстави відмови, зазначені в листі № Г-1486/0-3193/0/6-17 від 14 квітня 2017 року.

1 вересня 2017 року своєю постановою Рівненський окружний адміністративний суд визнав протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області, вчинені на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі № 817/641/17 та зобов`язав Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з моменту набрання даного рішення суду законної сили.

24 жовтня 2017 року Рівненський окружний адміністративний суд повідомив позивача про невиконання Головним управлінням Держгеокадастру в Рівненській області рішення суду.

2 листопада 2017 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Вознюк І.Я. повідомила Головне управління Національної поліції в Рівненській області про вчинення службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

15 вересня 2017 року Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області видало наказ про надання дозволу на розробку документації із землеустрою громадянину ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270 та надалі передало вказану земельну ділянку йому у приватну власність, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру НВ-017 від 13 жовтня 2017 року.

Рівненський районний суд Рівненської області рішенням від 20 червня 2018 року у справі № 570/4494/17 визнав неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 та скасував наказ Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області № 17-3195/16-17-СГ від 15 вересня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 ; визнав протиправним та скасував наказ № 17-3415/16-17-СГ від 22 вересня 2017 року Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,00 га на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4 ; скасував державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270. Зазначене рішення Рівненський апеляційний суд постановою від 21 листопада 2018 року та Верховний Суд постановою від 18 березня 2020 року залишили без змін.

Попри встановлені рішеннями судів порушення вимог чинного земельного законодавства Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області 16 серпня 2018 року передало спірну земельну ділянку у приватну власність громадянину ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру НВ-018 від 4 вересня 2018 року, у власності яккого земельна ділянка перебуває і нині.

Згідно із ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави та органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст.1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1173 ЦК України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

За змістом ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Рішеннями судів, що вказані вище, встановлена неправомірність дій Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області у відмові в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянку ОСОБА_1 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності та наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, затвердженні проекту землеустрою і передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, на набуття у власність якої мав законні очікування позивач.

Цивільний кодексу України пов`язує виникнення ивільно-правової відповідальності з наявністю шкоди. Поняття «шкода» визначається як будь-яке знецінення особистого (немайнового) чи майнового блага, що охороняється законом. Шкода включає до свого складу майнову і моральну шкоду.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач в позовній заяві не вказував, що підтвердив також в судового засіданні.

У випадку завдання майнової шкоди потерпілій особі відшкодовуються майнові втрати (збитки).

Способи відшкодування майнової шкоди встановлені ст.22 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Завдана шкода відшкодовується двома способами: натуральним (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодуванням завданих збитків.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування шкоди надає потерпілому можливість відновити своє попереднє матеріальне становище. Тобто, особа (завдавач) повинна надати та відновити потерпілому всі ті блага, які він втратив внаслідок протиправної поведінки завдавача.

Реалізації права особи на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність передує кілька окремих етапів: звернення до компетентного органу за отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою, замовлення такого проекту, його розробка, погодження та подання на затвердження.

З огляду на норми ст.116 Земельного кодексу України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

Позивач, хоч і в результаті очевидно протиправних дій відповідача, але не набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0270, а тому вважати що він втратив її не можна, оскільки він втратив не земельну ділянку як річ, а можливість набуття її у власність.

Позивач дійсно мав законні очікування на набуття земельної ділянки у власність, тобто речовий інтерес. Разом з тим, речовий інтерес не поєднаний зі змістом речових прав, а тому має імовірний характер.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

І хоча особа має право на захист як цивільного права, так і цивільного інтересу, в ст.22 ЦК України передбачено, що право особи на відшкодування завданих їй збитків виникає у неї через порушення її цивільного права, а не інтересу.

В разі неотримання земельної ділянки у власність особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проекту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат. Такі позовні вимоги позивач не заявляє.

Враховуючи, що позивач не довів наявність завданої йому неправомірними діями відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області шкоди, підстави для застосування норм ст.1173 ЦК України відсутні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, місцезнаходження: 33013, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 37; ;

відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області; місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Симона Петлюри, 13; ;

третя особа - Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6; .

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2020 року.

Суддя: