Справа №313/1050/20
Провадження № 2/313/343/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Кравцова С.О., при секретарі судового засідання Басова А.В., без участі сторін, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 третя особа: служба у справах дітей Нікопольської міської ради, служба у справах дітей Веселівської РДА Запорізької області, в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом в якому вказує, що 10.09.2011 року вона вступила у шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у Шевченківському відділі ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 409. Після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Від цього шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб виявився недовговічним. На підставі заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 31.10.2013 року по справі № 182/8214/13-ц шлюб розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем. Ніяких суперечок з цього приводу між сторонами не було. Відповідача влаштовувало те, що дитина знаходиться з мамою, а він не несе ніякої відповідальності за дитину.

Як зазначає позивач, вона сама забезпечує дитину усім необхідним, а батько протягом семи років навіть не спілкувався з власним сином. Дитина не пам`ятає свого батька. Зараз син звик, що вони проживають з батьками позивача. З усієї попередньої поведінки відповідача вбачається, що син відповідачу не був потрібен. Усе свідоме життя ОСОБА_5 лише позивач турбувалась про нього, а батькові дитина була байдужа. Зараз батько продовжує нехтувати своїми обов`язками, щодо виховання дитини.

Позивач дуже любить свою дитину, у них склались гарні стосунки. Син також її любить та слухається, вона є для нього авторитетом. Для відповідача дитина - це стороння особа, яка лише є джерелом утворення для нього матеріальних незручностей.

Батько ж не проявляє ніякого інтересу до власної дитини. ОСОБА_5 не знає його в обличчя. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина. Згідно заяви від 28.07.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пудлик І.М., відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має всі, необхідні для нормального виховання та проживання дитини умови. Позивач постійно піклуюся про неї, приділяє дитині багато любові та турботи, якої позбавив її власний батько. Але вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав можливо лише в судовому порядку. Позивач зверталась до служби у справах дітей виконкому Нікопольської міської ради за місцем проживання дитини для складання акту обстеження житлово-побутових умов, проте фахівці Служби повідомили, що вказане обстеження вчиняється лише на підставі ухвали суду.

Оскільки відповідач проживає в смт. Матвіївка Веселівського району Запорізької області, вважає за необхідне залучити до участі у справі за її позовом службу у справах дітей за місцем проживання відповідача.

Посилаючись на законодавчу базу, ст..164, 165 СК України, просить суд, постановити рішення суду, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських право щодо малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Справу розглядати за її відсутності.

В судове засідання сторони не прибули надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність відповідач не заперечує про позбавлення його батьківських прав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи ,надані сторонами їх заяви, суд встановив наступне:сторони перебували у шлюбі. Від цього шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Саме відповідач є батьком дитини, на підставі заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 31.10.2013 року по справі № 182/8214/13-ц шлюб розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем. Ніяких суперечок з цього приводу між сторонами не було. Відповідача влаштовувало те, що дитина знаходиться з мамою, а він не несе ніякої відповідальності за дитину, батько, однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не надає матеріальну допомогу на її утримання. Не спілкується з сином не цікавиться її життям, розвитком та вихованням.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), в у обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини входить:

- виховання дитини у дусі поваги прав, свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Однак, в порушення вимог вказаної статті, відповідач, не цікавиться умовами проживання та виховання сина, станом його здоров`я. Не піклується про духовний та моральний розвиток сина та не приймає участі у його вихованні.

Підставами позбавлення батьківських прав, які наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ст. 180 Сімейного кодексу України, зазначає,що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У порушення вимог вказаного законодавства, відповідач не займається утриманням ОСОБА_5 . Крім того, з дитиною не спілкується, що свідчить про те, що йому взагалі байдужий син..

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Про стягнення аліментів позивач питання не ставить.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно нього.

Керуючись ст.ст. 150,164, 166 Сімейного Кодексу України ст. ст. 141 ч.1, ч. 2 п. 1, ч. 8, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-285 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває у матері ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідача судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області С.О. Кравцов.