Справа № 161/5579/20
Провадження № 2/161/2142/20

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

14 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Пахолюк А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання права власності та витребування грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання права власності та витребування грошових коштів.

Позов мотивує тим, що перебуває на обліку у Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з грудня 2006 року та отримує пенсію по інвалідності другої групи, призначену відповідно до положень Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Зазначає, що оскільки, відповідач не добросовісно нараховував йому пенсію без врахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, тим самим створив перешкоди у доступі до власності грошових коштів в розмірі 1065,90 грн. за період з 23.12.2006 року по 20.02.2017 року, що становить 130039,80 грн.

На підставі наведеного, просить визнати за ним право власності на грошові кошти в сумі 130039,80 грн. недоотриманих ним від Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в його користь грошові кошти у сумі 130039,80 грн., що складають не нараховану та не отриману різницю у пенсії державного службовця за період з 23.12.2006 року по 20.02.2017 року шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження у даній справі, слід відмовити, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 23.12.2006 року перебуває на обліку в Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по інвалідності другої групи.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2017 року, яка набрала законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахування виплаченої матеріальної допомоги в сумі 28 424 ,13 грн.. у період з 01.12.2004 по 30.11.2006 року неправомірними та зобов`язано Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок (вчинити дію) та виплату ОСОБА_1 пенсії як колишньому державному службовцю - по інвалідності другої групи, з врахуванням положень Закону України "Про державну службу", що діяла на час призначення пенсії, з врахуванням суму виплаченої Волинською обласною радою матеріальної допомоги в сумі 28 424 ,13 грн. у період з 01.12.2004 по 30.11.2006 року включно та здійснювати виплату недоотриманої суми пенсії з 21 лютого 2017 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач вважає, що набуття право власності на не недораховані грошові кошти відповідачем за період 23.12.2006 року по 20.02.2017 року, що входили до складу його пенсійних виплат та факт невизнання такого права відповідачем мають приватноправовий характер, а тому мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Однак, суд не може погодитися з такою позицією позивача.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про державну службу», яким визначено право державного службовця на пенсійне забезпечення, яке призначається, перераховується і виплачується уповноваженими на це державними органами, а саме органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, спір, який виник між сторонами у справі, стосується виплати пенсійного забезпечення, право на яке у позивача виникло у зв`язку із виконанням ним обов`язків державного службовця та припиненням виконання цих обов`язків.

Спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17 (провадження №14-162цс19).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки, спірні правовідносини між позивачем і відповідачами виникли щодо неправомірних дій щодо не донарахування пенсії позивача, то цей спір є публічно - правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із даною позовною заявою за правилами КАС України.

Керуючись ст. ст. 186, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання права власності та витребування грошових коштів.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою до відповідного адміністративного суду за правилами підсудності, встановленими КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк