РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського району від 20 грудня 2013 року було розірвано. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач по справі. Після розлучення донька залишилася проживати з нею. Зазначає, що доньці вже 13 років, однак з 2007 року батько зник з її життя. За усі ці роки він ні разу не допомагав доньці ні матеріально, ні фізично, ні духовно. Життям доньки він не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні. Усі питання щодо виховання, лікування, розвитку дитини вона вирішує самостійно. Донька повністю знаходиться на її утриманні.

Донька жодного разу не отримувала від батька подарунка на День народження. Вона, як мати, розповідає доньці про батька, показує його фотографії, однак дитина сприймає його як чужу людину.

З 01 березня 2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . Навчання, лікування і розвиток дитині забезпечують вона та її теперішній чоловік. Батько участі у вихованні не бере. Донька вважає своїм батьком її теперішнього чоловіка.

Усе це свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року підготовче провадження було закрито, та призначено справу до судового розгляду.

15.04.2019 року провадження у справі було зупинено та направлено компетентному суду Російської Федерації доручення про допит відповідача ОСОБА_2 та вручення йому копії позовної заяви з додатками та повідомлення про дату та час слухання справи.

05.12.2019 року судом повторно було надіслано доручення компетентному суду Російської Федерації про вручення відповідачу ОСОБА_2 йому копії позовної заяви з додатками та повідомлення про дату та час слухання справи: 05.03.2020 року та резервну дату 08.04.2020 року. Однак жодних даних про вручення відповідачу цих документів суд не отримав.

Ухвалою суду від 05.03.2020 року провадження у справі було відновлено.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання до компетентного суду Російської Федерації судового доручення про вручення документів та повідомлення про дату судового засідання 05.03.2020 року та резервну дату 08.04.2020 року. Про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надіслав, відзиву не подав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням доньки, не виявляє будь-якого інтересу до неї, проживає окремо.

З висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, з 2009 року не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляє байдуже ставлення до долі дитини. Дівчинка батька не пам`ятає, жодних почуттів донього не має. Своїм батьком вважає вітчима. Виходячи з інтересів дитини, за доцільне вважають позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров`я, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому задовольняє позов.

На підставі ст.ст.150, 152, 164, 180, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: /-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Волинської області О.В. Лященко