Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1842/20
Провадження № 2/553/890/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Яковенко В.С., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Заявлені вимоги мотивує тим, що з 20.09.1997 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох спільних доньок, одна з яких досягла повноліття, та які проживають разом із нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає, тому виникла необхідність у стягненні аліментів за рішенням суду.

Ухвалою суду від 02.10.2020 (а.с.15) позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за її відсутності. У наданій на адресу суду заяві від 22.10.2020 позивач заявлені нею вимоги підтримала повністю та просила суд не брати до уваги викладені у відзиві обставини, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах Закону.

Відповідач ОСОБА_1 в суді позов визнав частково у розмірі 1/4 частини його заробітку та пояснив, що вони з позивачкою перебувають у шлюбі, проте спільно не проживають з червня 2020 року. З того часу, він щомісячно надає дружині фінансову допомогу на утримання доньки у виді переказу коштів на картку в сумі 1500 грн., а також забезпечує доньку необхідним одягом, шкільним приладдям, який купує власним коштом. Факт перебування старшої доньки на утриманні позивача відповідач повністю заперечив. Також при вирішенні питання часу присудження аліментів, відповідач просив врахувати те, що у вересні та жовтні 2020 року ним вже добровільно сплачені аліменти, тому присудити аліменти з часу ухвалення рішення суду.

Аналогічні заперечення проти позовних вимог були викладені відповідачем у відзиві на позов.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що є донькою сторін, наразі вона проживає разом із бабусею і не перебуває на утриманні позивачки. У свою чергу батько фінансово їй допомагає, а також утримує її молодшу сестру, купує їй одяг та інші необхідні речі.

Заслухавши пояснення відповідача, показання свідка, дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.

Згідно із свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.09.1997 уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради за актовим записом №1665. Після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_2 ».

Наразі шлюб між сторонами не є розірваним, проте вони разом не проживають та мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 (а.с.10). Місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 зареєстровано разом із позивачем, де вона фактично мешкає (а.с.11). Також сторони мають доньку ОСОБА_4 , яка досягла повноліття.

У вересні 2020 року позивач звернулась до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини його доходу, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 03.09.2020.

Відповідач заперечуючи проти розміру аліментів та часу їх присудження вказав, що після того як вони з дружиною припинили спільно проживати, а саме з червня 2020 року, він щомісячно перераховував їй аліменти на утримання неповнолітньої доньки у рівних сумах. Вказані обставини повністю узгоджуються із приєднаними до справи копіями квитанцій про здійснення ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 грошових переказів в сумі 1500 грн. протягом червня - жовтня 2020 року (а.с.22-25). Також знайшли своє підтвердження пояснення відповідача щодо придбання ним одягу, шкільного приладдя для доньки, тощо.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши позиції сторін та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує, що спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182).

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, беручи до уваги те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох з подружжя, суд вважає, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2010 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку на дитину. Такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів.

Суд вказує, що одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність учасників судового процесу, змагальність та диспозитивність.

Отже, суд розглядає справи дотримуючись принципу верховенства права, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

При цьому, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, вмотивовано ОСОБА_2 тим, що останній належним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні спільної дитини, а також тією обставиною, що на її повному матеріальному утриманні перебуває старша донька, яка досягла повноліття.

Вказані позивачем обставини в обґрунтування такого розміру аліментів свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшли. Так судом було встановлено, що окрім щомісячних грошових переказів на ім`я позивача, відповідач придбавав для дитини речі, необхідні для забезпечення належних умов життя та розвитку доньки.

Посилання на факт перебування на повному утриманні позивача повнолітньої доньки не є обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дитини, яка досягла повноліття (за певних умов) є різними правовими інститутами і не можуть ототожнюватись, отже ствердження позивачем такої обставини, ґрунтується на хибному тлумаченні нею норм Сімейного законодавства.

Вирішуючи питання часу присудження аліментів, суд наголошує, що у відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду 03.09.2020, а згідно із наданими відповідачем квитанціями, останній 21.09.2020 та 20.10.2020 добровільно здійснив переказ коштів на ім`я позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з дня ухвалення рішення суду.

Питання про судові витрати вирішено відповідно до ст.141 ЦПК України. З урахування звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду із відповідним позовом, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.263-265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти стягувати щомісячно починаючи з 22.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтава.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повний текст судового рішення складено 26.10.2020.