Справа № 204/7731/18
Провадження № 2/204/996/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення збитків, спричинених залиттям приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, яку 26 грудня 2018 року уточнила та остаточно просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на її користь матеріальні збитки у розмірі 49 715 грн. 79 коп., моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 04.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О.О., зареєстровано в реєстрі за № 803. З моменту придбання вище зазначеного приміщення й по теперішній час сусіди зверху, які мешкають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_2 , яка є однією зі співвласників даної квартири, постійно заливають належне їй нежитлове приміщення № 55. Позивач неодноразово зверталась до неї з вимогами про вирішення даної ситуації мирним шляхом, а саме: здійснення ремонту комунікацій квартири АДРЕСА_3 з метою запобігання подальшого залиття приміщення № АДРЕСА_4 , та компенсації витрат, які понесла вона через залиття її приміщення. Також, неодноразово усно та письмово позивачка зверталась до КП «Жилсервіс 2» Дніпровської міської ради з заявами про складання акту залиття приміщення, а також про усунення протікання каналізації під фундаментом 2 під`їзду будинку 5 під приміщенням АДРЕСА_4 . Неодноразово викликалися аварійні служби для усунення аварій, спричинених залиттям приміщення АДРЕСА_4 сусідами з квартири АДРЕСА_5 . Наразі станом на момент звернення з даною позовною заявою протікання з квартири АДРЕСА_3 не усунено, залиття приміщення № 55 продовжується. Постійне залиття приміщення АДРЕСА_4 унеможливлює здійснення ремонту у цьому приміщенні. Згідно акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 25.07.2018 року, складеного комісією КП «Жилсервіс 2» Дніпровської міської ради та затвердженою заступником директора ОСОБА_5 , було залито нежитлове приміщення № 55, загальною площею 333,2 кв.м. Причиною аварії, що трапилась, є халатне відношення власників кв. АДРЕСА_3 до експлуатації сантехнічних приладів та обладнання в своїй квартирі. Відповідача було запрошено бути присутньою під час складання даного акту, але вона відмовилась приймати участь у його складанні та не була присутня, про що в акті є запис та свідчення двох свідків. Згідно з актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 13.09.2018 року, складеного комісією КП «Жилсервіс-2» ДМР та затвердженого заступником директора ОСОБА_5 було залито нежитлове приміщення № 55 загальною площею 333,2 кв.м. та пошкоджено будівельні інструменти. Причиною аварії, що трапилась, є ймовірно пошкодження трубопроводу водовідведення в кв. 18 буд АДРЕСА_6 5 по вул АДРЕСА_6 Титова. Висновки і рекомендації комісії: власнику кв. 18 рекомендовано використовувати сантехнічні прилади в своїй квартирі в своїй квартирі за призначенням. Відповідача було запрошено бути присутньою під час складання даного акту, але вона відмовилась приймати участь у його складанні та не була присутня, про що в акті є запис та свідчення двох свідків. Згідно наявної інформації щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_7 , право власності на вище вказану квартиру належить ОСОБА_2 Ѕ частини, ОСОБА_3 ј частини, ОСОБА_4 ј частини. З метою визначення вартості спричиненої майнової школи, позивач звернулася до ТОВ «Укрспецекспертиза», про що свідчить договір про оцінку майна USE180917-011. Згідно з висновком про вартість об`єкта звіту про незалежну оцінку № 096/18 ринкової вартості прямого матеріального збитку, що завдано: бензиновий генератор Кетавр КБГ 605 Э (1 шт.) 2018 р.в., перфоратор Makita HR 5201 C (1 шт.) 2018 р.в., електроріз Husqvarna K 300WET (1 шт.) 2018 р.в., які знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, буд. 5, від 19.09.2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки на дату оцінки, а саме: ринкової вартості прямого матеріального збитку, що завданий обладнанню, становить 47 705 грн. 79 коп. Витрати на проведення експертного дослідження склали 2 010 грн., з урахуванням комісії банку, згідно з квитанції від 17.09.2018 року про сплату послуг з оцінки майна та майнових прав. Таким чином, як вбачається з вище наведеного, позивачу було завдано матеріальних збитків відповідачем, які підлягають стягненню у розмірі 49 715 грн. 79 коп. Що стосується моральної шкоди, то зазначає, що внаслідок залиття квартири в результаті винних та неправомірних дій відповідача, позивача була заподіяна моральна шкода, яка полягає у незручностях у нормальному ритмі життя, необхідності втрати часу на проведення оцінки збитків, зверненні до суду, стресі. Внаслідок залиття приміщення позивач зазнала негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна, також порушений її моральний уклад життя та звична життєдіяльність у власному приміщенні. Наведені вище обставини погіршують її психологічне становище тим, що відповідач заливав приміщення позивача не один раз, а постійно з певною регулярністю та періодичністю, що раз за разом все більш погіршувало нервові переживання. Компенсацію моральної шкоди позивач оцінила у 20 000 грн. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.07.2018 року та акту виконаних робіт, згідно цього договору від 19.10.2018 року. Позивач понесла витрати на послуги адвоката та якій очікує понести з урахуванням участі адвоката у судових засіданнях по справі у розмірі 9 000 грн. Тому, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

20 грудня 2018 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позовні вимоги вона не визнає, оскільки у її квартирі встановлені сучасні санітарно-технічні прилади та трубопроводи, які знаходяться в справному стані та своєчасно обслуговуються. Стояки холодної, гарячої поди, опалення та водовідведення через її квартиру не проходять. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують неналежний стан технічного обладнання чи мереж. 12.10.2018 року при огляді її квартири представниками аварійної служби 12.10.2018 року було встановлено, що в квартирі сухо, протікань не виявлено. Жодних звернень з боку комунальних служб за фактом залиття, протікання та іншого до неї не надходило. Жодного разу у дні, в які нібито були аварії 17.07.2018 року та 28.08.2018 року, у дні коли складалися Акти про аварії, ні в інші дні пропозицій від членів комісії або позивача прийняти участь в огляді та підписати Акт не надходило. З огляду на Акт від 25 липня про залиття, що трапилось на системі центрального опалення, гарячого водопостачання вбачається, що він оформлений без додержання вимог законодавства, не містить ніякої інформації, на підставі якої можна встановити дійсні обставини справи, а саме: відсутня дата його оформлення, зазначено лише 25.07.; комісію повинен очолювати головний інженер житлово-комунального підприємства, а в комісію мають входити представники організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, гарячого, холодного водопостачання, представника власника будинку та інші. Фактично комісія була з двох осіб старшого майстра Ченакал М.В. та інженера Замула В ОСОБА_6 В.; в акті повинно описуватись, що трапилось і які наслідки, однак у ньому не встановлено та не відображено точну причину залиття та місце пошкодження. Доступу до стояка водовідведення мешканці квартири АДРЕСА_3 не мають, оскільки він знаходиться у суміжній квартирі АДРЕСА_8 , а в квартиру № АДРЕСА_3 відходить лише відгалуження. З актом мають бути ознайомлені власники квартири. Підтвердження ознайомлення його чи членів її родини з даним актом чи направлення його їй рекомендованим листом не надано. В акті відсутні будь-які відомості щодо залучення до роботи комісії позивачки або її представників. Акт також не підтверджує нанесення шкоди майну власника, так як в ньому не відображено, що конкретно залито, які ушкодження та які речі ушкоджено. Отже, даний акт не підтверджує факт залиття інструментів або іншого майна, яке належить позивачу або іншими особам та яке стало предметом експертного дослідження. Крім того, зазначає, що даний позов є ніщо інше, як помста їй за проявлену активність у перешкоджанні здійсненню ОСОБА_1 незаконного будівництва у буд. АДРЕСА_9 , з прорубки дверних отворів у несучих стінах будинку без дозвільної та не документації.

15 травня 2019 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, у якому вона зазначає, що твердження відповідача, викладені у відзиві, не відповідають дійсності, оскільки він заперечує всі факти, проте не надає жодного доказу на їх спростування. Квартира відповідача знаходиться безпосередньо над приміщенням позивача, тобто залиття приміщення позивача відбулося зверху вниз, а не навпаки, й факти залиття приміщення належним чином були зафіксовані. Твердження відповідача, як і всі твердження, зазначені у відзиві, щодо не повідомлення відповідача про залиття приміщення позивача, а також про не виклик відповідача для складання актів про залиття приміщення, є хибним та не відповідають дійсності, оскільки позивач та її представники неодноразово звертались до відповідача та повідомляли про численні випадки залиття приміщення. Відповідач на контакт не пішла та відшкодовувати спричинені збитки у добровільному порядку відмовилась. Позивач наполягає на тому, що викладені у позовній заяві факти відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами. До того ж, позивач пропускає, що можливо стояки й не проходять безпосередньо через квартиру відповідача, але у будь-якому разі наявність чи відсутність стояків у квартирі відповідача не є причиною залиття приміщення позивача, і у своїй позовній заяві позивач не стверджував іншого. Твердження відповідача щодо не зазначення майна, яке було пошкоджене під час залиття приміщення позивача, є хибним, оскільки в актах залиття приміщення зазначено, яке саме майно було пошкоджено.

2 липня 2019 року до суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив.

21 серпня 2019 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що протікань внутрішньо квартирних мереж не було, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки він вважає, що причиною залиття була несправність стояка саме у приміщенні № 55 з причин неякісного обслуговування системи водовідведення з боку КП «Жилсервіс-2». Йому стало відомо, що 01.10.2018 року по заявці № 571308 стояк водовідведення у приміщенні № АДРЕСА_4 АДРЕСА_9 . Також, звертає увагу, що всі внутрішньо будинкові мережі проходять в кв. АДРЕСА_10 доступу до них не мають. Вважає, що наданими позивачем доказами не доведено факт залиття приміщення АДРЕСА_11 та його пошкодження та як наслідок нанесення позивачу матеріальної шкоди.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але надали суду заяву в якій вимоги підтримали, просили позовні вимоги задовольнити та розглядати справи без їхньої участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та розглядати справу без її участі. Також, відповідачка надала клопотання, в якому просила стягнути з позивача судові витрати пов`язані з послугами адвоката у розмірі 4 384 грн. 20 коп. пропорційно розміру задоволених позовних витрат.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та розглядати справу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 4 серпня 2017 року, ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25 липня, складеного комісією у складі старшого майстра Ченакал М.В., інженера Замула В.В., погодженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Василевською О.О., встановлено, що 17.07.2018 року у будинку АДРЕСА_12 було залито нежитлове приміщення № АДРЕСА_4 , загальною площею 333,2 кв.м. (під час обстеження в приміщенні проводяться ремонтні роботи). Причиною аварії, що трапилась є халатне відношення власників кв. АДРЕСА_2 до експлуатації сантехнічних приладів та обладнання в своїй квартирі (забиття стоянку водовідведення через кавунові кірки) (а.с. 18).

Відповідно до Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 13 вересня, складеного комісією у складі старшого майстра Ченакал М.В., інженера Замула В.В., погодженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР Василевською О.О., встановлено, що 28.08.2018 року у будинку АДРЕСА_12 було залито нежитлове приміщення № АДРЕСА_4 , загальною площею 333,2 кв.м. (під час обстеження в приміщенні проводяться ремонтні роботи) та пошкоджено будівельні матеріали. Причиною аварії, що трапилась є ймовірно пошкодження трубопроводу водовідведення в кв. 18 буд. 5 по вул. Титова (ймовірно через використання системи водовідведення не за призначенням) (а.с. 22).

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Проте, вищезазначені акти про залиття квартири позивача від 25 липня та 13 вересня, надані позивачем у якості доказу щодо факту та причини залиття, не відповідають вимогам викладеним у Правилах, а саме: в актах не зазначено рік складання, не відображено поверх нежитлового приміщення, яке зазнало залиття і поверх квартири з якої було здійснено залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість). Крім того, у вказаних актах відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, не зафіксовано відомості щодо винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акту. Не зазначені причини відсутності зацікавлених осіб (від потерпілої сторони та з боку винної), присутність яких є обов`язковою. Крім того, ці акти складені більше ніж через 10 днів від імовірного затоплення, тобто вбачається, що в день залиття 17 липня 2018 року та 28 серпня 2018 року огляд приміщення позивача комісією не здійснювався, а відомості стосовно квартири АДРЕСА_3 , взагалі відсутні. Крім того, дані акти взагалі не містять причину залиття, а у них лише зазначені припущення щодо причин залиття.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України , передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені порушення, Акти про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 25 липня та 13 вересня не можуть бути належними і допустимими доказами заподіяння саме відповідачем майнової шкоди позивачу.

При цьому, аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 2-1974/11, яка у відповідності до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України повинна бути врахована при застосуванні відповідних норм права.

Як вбачається з наданого позивачем висновку звіту про незалежну оцінку ринкової вартості прямого матеріального збитку № 096/18 від 19 вересня 2018 року, ринкова вартість об`єктів оцінки склала: бензиновий генератор Кентавр КБГ 605 Э, 2018 року випуску 15 391 грн. 35 коп., перфоратор Makita HR 5201 C 2018 року випуску 13 699 грн. 79 коп., електроріз Husqvarna K 3000 WET 2018 року випуску 18 494 грн. 79 коп., загальна сума 47 705 грн. 79 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та допустимих доказів неправомірних дій саме відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо залиття нежитлового приміщення, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями останніх та шкодою.

При цьому, факт залиття нежитлового приміщення АДРЕСА_1 належного позивачу внаслідок течі саме з квартири відповідачів не підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами. Оскільки, за змістом ст. 1166 ЦК України, відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, тоді як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачами не встановлений.

Оскільки предметом доказування у цій справі є факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Однак, всіх складових відповідальності відповідачів, встановлено в судовому засіданні не було.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів матеріальних збитків, завданих залиттям приміщення, задоволенню не підлягають, оскільки у судовому засіданні не встановлено винність дій відповідачів, причинно-наслідковий зв`язка між шкодою та діями відповідачів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Отже, в даному випадку необхідною умовою для притягнення відповідачів до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є встановлений факт неправомірних дій цих відповідачів.

Враховуючи викладене, оскільки у судовому засіданні не встановлено винність дій відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідачів, то суд приходить до переконливого висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу, то вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовленно в повному обсязі, то і не підлягають розподілу між сторонами витрати на правничу допомогу.

Що стосується клопотання ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат пов`язаних з послугами адвоката у розмірі 4 384 грн. 20 коп., то дане клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу надано у матеріали справи договір про надання правової допомоги від 18.12.2018 року (Т-1, а.с. 135-137) укладений міжАО «Антарес» та відповідачкою ОСОБА_2 , додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 18.12.2018 року (Т-1, а.с. 138) та квитанцію про сплату 4 000 грн. на рахунок АО «Антарес». Однак, відповідачкою не було надано акту виконаних робіт з розрахунком часу витраченого на надання правової допомоги, у зв`язку з чим, суд не може достовірно встановити, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, що входить до предмету доказування по справі, а тому клопотання відповідачки щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено, підстав для стягнення з відповідачів на її користь судових витрат по справі, суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76-82, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_13 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_7 ) про стягнення збитків, спричинених залиттям приміщення відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 384 грн. 20 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська