Справа № 175/2322/20
Провадження № 2/175/579/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що у грудні 2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 200 000 грн. ОСОБА_3 являється майновим поручителем ОСОБА_2 Грошові кошти витрачені на придбання домоволодіння по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 . На сьогоднішній день борг не повернутий, що змушує ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

ОСОБА_3 не погодився з позовом ОСОБА_1 та звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що він дійсно володіє нерухомим майном по АДРЕСА_1 , однак вказане майно не має відношення до позичених ОСОБА_2 у ОСОБА_1 грошових коштів. ОСОБА_1 ставить під сумнів законність володіння ОСОБА_3 вказаним нерухомим майном, тобто право власності останнього оспорюється і підлягає захисту у судовому порядку.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, просить ухвалити рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 200 000 грн. У задоволенні позову ОСОБА_3 просить суд відмовити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

ОСОБА_3 надав заяву про слухання справи за його відсутності, просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 62/300 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 . У задоволенні позову ОСОБА_1 просить суд відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що обидва позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмір 200 000 гривень, ОСОБА_3 виступав фінансовими поручителем укладеного договору позики, про що також була складена розписка.

Також відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли на себе зобов`язання повернути суму позики до 01.06.2020 року.

Договір позики та договір поруки оформлені у вигляді розписок, які були власноручно написані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ними підписані.

Грошові кошти надавались ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для організації і розвитку власного бізнес -проекту.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Також ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положень ч. 2 ст.639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

За таких умов, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у належній формі була досягнута згода щодо всіх істотних умов, а тому з підстав передбачених ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень написаної власноручно розписки ОСОБА_2 , грошові кошти останній отримав до моменту написання вказаної розписки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до умов укладеного договору позики, оформленої у формі розписки, ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання повернути ОСОБА_1 грошові кошти у строк до 01.06.2020 року.

Однак, як і до 01.06.2020 року, так і на день написання даної позовної заяви, ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, отримані у позику грошові кошти не повернув.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

В той же час, як стало відомо ОСОБА_1 , передані грошові кошти витрачені на придбання об`єкту нерухомого майна на ім`я ОСОБА_3 , а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а не на розвиток власного бізнесу.

Враховуючи викладене вище, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути суму заборгованості у розмірі 200 000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно володіє нерухомим майном, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , однак дане нерухоме майно ніякого відношення до отриманих у позику грошових коштів не має.

В такому випадку ОСОБА_1 ставить під сумнів законність володіння ОСОБА_3 нерухомим майном, тобто його право на майно оспорюється і відповідно підлягає захисту.

Згідно фактичних обставин, право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 належало батькам ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , по 1/2 (31/100 частини домоволодіння) на праві спільної часткової власності подружжя, що в свою чергу, підтверджується свідоцтвом про право власності від 12.07.1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 31/200 (тобто Ѕ 31/100) частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Нерухоме майно, яке перейшло у спадщину після смерті ОСОБА_5 було оформлено на дружину померлого - ОСОБА_4 , сина померлого - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.07.1979 року.

За наслідками оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 частки у власності складали:

* ОСОБА_4 - 62/300 частини домоволодіння;

* ОСОБА_6 - 31/600 частини домоволодіння;

* ОСОБА_3 - 31/600 частини домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.2017 року серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями залишились рідні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Право власності на спадщину на оформлювалось.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.11.2019 року серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 вступив у фактичне володіння та управління домоволодінням, і фактично вступив у володіння часткою у майні своєї матері - ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк оскільки вважає, що прийняв спадщину в порядку ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно положень частин 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно властей інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене вище, за ОСОБА_3 у судовому порядку необхідно визнати право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 62/300 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення обох позовів, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 2 000 грн.; крім того з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 328, 392, 526, 530, 625, 638, 639, 1046, 1047, 1050, 1216, 1217, 1218, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 128, 129, 130, 131, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) суму боргу в розмірі 200 000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 2 000 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 62/300 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на корить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко