Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/13332/20

провадження № 2/755/5586/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у гуртожитку в будинку АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.08.2017 року № 934 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитків приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» будинок № 17 на б-рі Я. Гашека в м. Києві (гуртожиток) був прийнятий безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації згідно Додатку 3 1. На підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.09.2017 року № 488 вищезазначений будинок з 01.10.2017 року був прийнятий на баланс Комунального підприємства. Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в гуртожитку з 17.08.2007 року на підставі ордера № 35 на право реєстрації в гуртожитку від 14.08.2007 року з наданням ліжко-місце в гуртожитку, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ЗАТ «Жилкомунсервіс». Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в гуртожитку, однак не проживає в жодній із кімнат більше шести місяців та не користується жилим приміщенням, що підтверджено відповідними актами ЖЕД-404, особовий рахунок на сплату житлово-комунальних послуг відповідач за адресою спірної нерухомості не відкривався, відповідач не сплачує житлово-комунальні платежі, будь-яких витрат на утримання житла не несе, у зв`язку з чим позивач змушений вернутись з даним позовом до суду.

17 вересня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником третьої особи Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації Ляховою Я.Ю. надано суду письмові пояснення по суті позову, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду від 17.09.2020 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З матеріалів справи убачається, що на підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.08.2017 року № 934 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитків приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» будинок № 17 на б-рі Я. Гашека в м. Києві (гуртожиток) був прийнятий безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації згідно Додатку 3 1. На підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.09.2017 року № 488 вищезазначений будинок з 01.10.2017 року був прийнятий на баланс Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». (а.с. 6, 7, 8, 9)

На підставі Ордеру на право реєстрації в гуртожитку № 35 від 14.08.2007 року, виданого ЗАТ «Жилкомунсервіс», ОСОБА_3 , 1982 року народження, одноособово надано право на реєстрацію/ліжко-місце на третьому поверсі у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 17)

Після реєстрації шлюбу 11.09.2009 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 11.09.2009 року, актовий запис № 1023. (а.с. 18)

За даними Довідки про реєстрацію місця проживання від 05.06.20200 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.08.2007 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 15)

Згідно Відомостей Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 24.06.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 19)

За даними Акту від 12.03.2019 року, Акту від 18.02.2020 року, Акту від 10.07.2020 року, складених комісією Житлово-експлуатаційної дільниці - 404, кількість обстежених комісією кімнат в гуртожитку складає 112, при комісійному обстеженні кімнат гуртожитку, факт проживання ОСОБА_1 не встановлено. При опитуванні мешканців гуртожитку, останніми повідомлено, що ОСОБА_1 їм невідома та в гуртожитку ніколи не проживала. (а.с. 21, 22, 23)

Згідно Довідки, складеної головним бухгалтером Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», особовий рахунок на особу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 згідно даних програмно-апаратного комплексу «Єдина Система Нарахувань» не відображено. (а.с. 20)

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачем права на користування неприватизованим житловим приміщенням, а саме: ліжко-місця у (гуртожитку) за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні тривалий час, не несе витрати за житлово-комунальні послуги, не повідомляє причини залишення місця проживання, таким чином, порушуючи права позивача, як балансоутримувача будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого житлового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: жилим приміщенням в гуртожитку, розташованому в будинку АДРЕСА_1 , правовим наслідком чого є зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, - оскільки судом встановлено, що відповідач, яка є наймачем житла, не проживає в ньому понад рік, який передує даті звернення позивача з даним позовом до суду, не утримує житло та не сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись спірною нерухомістю, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 107 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку, розташованому в будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган